Джакомо Чамічан
Джакомо Чамічан | |
---|---|
![]() | |
Народився | 27 серпня 1857[1][2][3] Трієст, Австрійська імперія[4][5] |
Помер | 2 січня 1922[4][1][…] (64 роки) Болонья[4][5] |
Країна | ![]() |
Діяльність | хімік, політик, професор |
Alma mater | Віденський університет |
Галузь | Фотохімія |
Заклад | Болонський університет Падуанський університет |
Посада | сенатор Королівства Італіяd |
Науковий ступінь | доктор хімічних наук |
Науковий керівник | Гуґо Вайдель |
Членство | Шведська королівська академія наук Російська академія наук Прусська академія наук Національна академія наук Італіїd Баварська академія наук Туринська академія наук[5] |
Нагороди | |
![]() |
Джакомо Луїджі Чамічан (вірм. Ջակոմո Չամիչյան; 27 серпня 1857, Трієст, Австрійська імперія — 2 січня 1922, Болонья, Італія) — італійський хімік вірменського походження[6], професор Болонського університету; сенатор Італії[7]. Увійшов до історії фотохімії як творець перших прототипів сонячних батарей.
Голова Хімічного товариства Італії, член Національної академії Італії, Королівської академії Генуї, Королівської академії Падуї, Національної академії дей-Лінчей, Паризької академії та член-кореспондент Петербурзької академії наук (1912)[8].
Джакомо Луїджі Чамічан народився 27 серпня 1857 року в Трієсті (у той час — частина Австрії, нині — Італія) в сім'ї успішного комерсанта, вихідця з Вірменії.
1874 року вступив до Віденського університету, на кафедру Барта і Гуґо Вайделя, і вже через два роки, захопившись емісійною спектроскопією[en], опублікував низку статей з описом своїх досліджень у цій галузі. Ще студентом отримав запрошення прочитати для професури оглядовий курс лекцій із фотохімії.
У 1877 році він представив вченій раді Віденського університету свою докторську дисертацію, матеріал якої повністю ґрунтувався на його власних дослідженнях. Попри те, що вона супроводжувалася блискучими відгуками двох знаменитих фахівців — Барта та Вайделя, а також рекомендаціями до захисту всієї кафедри загальної органічної хімії, через юний вік йому відмовили в прийнятті до захисту (на той момент він не мав навіть університетського диплома). Тоді Чамічан залишив Віденський університет і поїхав працювати до Німеччини[9].
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/3c/Ciamician.jpg/174px-Ciamician.jpg)
Влаштувавшись у Гіссенському університеті, через два роки здобув науковий ступінь, хоча від нього й зажадали провести повторні дослідження в університетських лабораторіях.
У червні 1901 став почесним доктором права в університеті Глазго.
Крім досліджень фотохімічних реакцій, Джакомо Луїджі Чамічан протягом 25 років вивчав еластичні властивості тваринних жирів. 1904 року, по закінченні робіт, він представив результати в доповіді «Розвиток хімії піролу за останні чверть століття», яка спричинила фурор на черговій конференції німецьких хіміків.
1910 року Д. Чамічана обрано до італійського парламенту, в якому він очолив комісію з питань, пов'язаних з освітніми закладами та науково-дослідницькими установами Італії.
1912 року на 8-му Міжнародному конгресі з прикладної хімії він представив документ, у якому описував майбутнє енергетики, яке він бачив у повсюдному використанні сонячної енергії:
![]() |
На посушливих землях виникатимуть промислові колонії без димних труб; ліси скляних трубок поширюватимуться на рівнинах і скляні будівлі зростатимуть скрізь; всередині них будуть проходити фотохімічні процеси, які до теперішнього часу були невідомою таємницею рослин, але все це освоїть людська цивілізація, яка знатиме, як отримати ще рясніші плоди… І якщо в недалекому майбутньому запаси вугілля буде повністю вичерпано, цивілізація не пропаде, а існуватиме доти, доки світить сонце![10][11]. | ![]() |
Крім переліченого, був головою Хімічного товариства Італії, членом Національної академії Італії, Королівської академії Генуї, Королівської академії Падуї, Королівської академії Риму, Британського королівського товариства, Французької академії наук і Петербурзької академії наук[12].
Під час Першої світової війни досліджував хімічну зброю та розробляв засоби захисту від неї. Безпосередньо стикаючись з отруйними газами, отруївся, довго хворів, і так остаточно не поправився аж до смерті.
Джакомо Луїджі Чамічан помер 2 січня 1922 року в місті Болонья.
За своє життя запатентував понад сорок винаходів і є автором більш ніж чотирьохсот наукових праць. Його дев'ять разів номіновано на Нобелівську премію.
Ім'я Джакомо Чамічана носить Хімічний інститут міста Болоньї; біля інституту йому встановлено пам'ятник.
- ↑ а б Bibliothèque nationale de France BNF: платформа відкритих даних — 2011.
- ↑ а б SNAC — 2010.
- ↑ Annuaire prosopographique : la France savante / за ред. B. Delmas — 2009.
- ↑ а б в Deutsche Nationalbibliothek Record #116517131 // Gemeinsame Normdatei — 2012—2016.
- ↑ а б в www.accademiadellescienze.it
- ↑ Nasini, Raffaello; Brown, Reginald; Roe, Alfred; Miller, W. Lash; Hewitt, J. T.; Dawson, H. M.; Knecht, Edmund. Giacomo Luigi Ciamician // Journal of the Chemical Society : журнал. — Chemical Society, 1926. — Vol. 129 (25 August). — P. 993—1050. — DOI: .
- ↑ Fuels from solar energy (PDF). Архів оригіналу (PDF) за 22 липня 2011. Процитовано 18 березня 2008.
- ↑ Персональна сторінка Джакомо Луиджи Чамичана на офіційному сайті РАН (рос.)
- ↑ Ерканян В. С. Армянская культура в 1800—1917 гг. / Перевод с армянского К. С. Худавердяна. — Ер., 1985.
- ↑ Ciamician G. The photochemistry of the future. Science 36, 385—394 (1912)
- ↑ q: it: Giacomo Ciamician(італ.).
- ↑ Большая советская энциклопедия : [в 30 т.] / гл. ред. А. М. Прохоров. — 3-е изд. — Москва : Советская энциклопедия, 1969—1978.
- Праці Джакомо Луїджі Чамічана у Вікітеці.(італ.)
|
- Народились 27 серпня
- Народились 1857
- Уродженці Трієста
- Померли 2 січня
- Померли 1922
- Померли в Болоньї
- Випускники Віденського університету
- Науковці Болонського університету
- Викладачі Падуанського університету
- Доктори хімічних наук
- Члени Шведської королівської академії наук
- Академіки РАН
- Члени Прусської академії наук
- Члени Баварської академії наук
- Нагороджені орденом Почесного легіону
- Науковці Університету Глазго
- Сенатори Італії
- Члени Французької академії наук
- Члени Геттінгенської академії наук
- Члени-кореспонденти Санкт-Петербурзької академії наук