U-525
U-527 | ||
---|---|---|
Під прапором | ![]() | |
Спуск на воду | 20 травня 1942 року | |
Виведений зі складу флоту | 11 серпня 1943 року | |
Сучасний статус | затоплений | |
Проєкт | ||
Тип ПЧ | Дизельний підводний човен | |
Основні характеристики | ||
Швидкість (надводна) | 19 вузлів | |
Швидкість (підводна) | 7,3 вузлів | |
Гранична глибина занурення | 230 м | |
Екіпаж | 48 особи | |
Розміри | ||
Довжина найбільша (по КВЛ) | 76,8 м | |
Ширина корпусу найб. | 6,9 м | |
Висота | 9,6м | |
Середня осадка (по КВЛ) | 4,7 м | |
Водотоннажність надводна | 1144 т | |
Озброєння | ||
Артилерія | 1 × 88-мм палубна гармата SK C/32 | |
Торпедно- мінне озброєння |
4 носових і два кормових ТА. 22 торпеди або 44 міни TMA чи 66 TMB | |
ППО | 1 × 37-мм зенітна гармата SKC/30 2 (1 × 2) × 20-мм зенітні гармати FlaK 30 |
U-525 — німецький підводний човен типу IXC/40, часів Другої світової війни[1].
Замовлення на будівництво човна було віддане 15 серпня 1940 року. Човен був закладений на верфі «Deutsche Werft» у Гамбурзі 10 вересня 1941 року під заводським номером 340, спущений на воду 20 травня 1942 року, 30 липня 1942 під командуванням капітан — лейтенанта Ганса-Йоахіма Древіца увійшов до складу 4-ї флотилії. За час служби також входив до складу 10-ї флотилії
За час служби човен зробив 3 бойові походи, в яких потопив 1 судно водотоннажністю 3 454 брт.
Потоплений у Північній Атлантиці північно західніше Азорських островів (41°29′ пн. ш. 38°55′ зх. д. / 41.483° пн. ш. 38.917° зх. д.) глибинними бомбами та торпедами «Евенджерів» та «Вайлдкетів» з ескортного авіаносця ВМС США «Кард» 11 серпня 1943 року. Всі 54 члени екіпажу загинули[2].
Потоплені та пошкоджені кораблі[3]
Назва | Тип | Належність | Дата | Тоннаж (БРТ) | Вантаж | Статус | Місце |
Radhurst | вантажне судно | ![]() |
20 лютого 1943 | 3 454 | Баласт | потоплено | 49°50′ пн. ш. 41°50′ зх. д. / 49.833° пн. ш. 41.833° зх. д. |
Примітки
![]() |
Це незавершена стаття про підводний човен. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |