Білоцерківець Наталка Геннадіївна
Наталка Білоцерківець | ||||
---|---|---|---|---|
![]() | ||||
Ім'я при народженні | Наталка Геннадіївна Білоцерківець | |||
Народилася | 8 листопада 1954 (69 років) Куянівка, Білопільський район, Сумська область, Українська РСР, СРСР | |||
Громадянство | ![]() | |||
Діяльність | поезія | |||
Сфера роботи | поезія[1] і переклад[1] | |||
Alma mater | Філологічний факультет Київського університету[d][2] | |||
Мова творів | українська | |||
Мати | Лисивець Анастасія Іванівна | |||
У шлюбі з | Рябчук Микола Юрійович | |||
Премії | Премія Грузії імені В. Маяковського | |||
| ||||
![]() | ||||
Ната́лка Генна́діївна Білоцеркі́вець (нар. 8 листопада 1954, Куянівка) — українська поетеса і перекладачка.
Біографія
Народилася Наталія Білоцерківець на Сумщині у селі Куянівка. Батьки — вчителі української мови та літератури, покоління тієї сільської інтелігенції, котра, за словами поетеси, сказаними ще на початку 90-х, «вимирає як явище».
У родоводі — відоме прізвище Гамалій (лінія бабусі по батькові), а також Лисивець, котре також зустрічається у козацьких реєстрах. Батько походить із Сумщини, мама — Анастасія Лисивець — з Березані на Лівобережній Київщині. Батько писав прозу (у 1960-і вийшли друком дві збірки оповідань), мама оприлюднила двома виданнями спогади про пережитий Голодомор та примусові роботи у гітлерівській Німеччині. Її «Спомини. Великий голод. Велика війна» перекладені французькою та румунською.
Французьке телебачення ще встигло відзняти в Києві свідчення Анастасії Лисивець для фільму про український Голодомор незадовго до її смерті.
Творчість
Серед збірок і книжок письменниці:
- «Балада про нескорених»
- «У країні мого серця»
- «Підземний вогонь» (1984)
- «Листопад» (1989)
- «Алергія» (Київ: Критика, 1999)
- «Готель Централь» (Львів: Кальварія, 2004)
- Natałka Biłocerkiweć Róża i nóż (Rzeszów, 2009)
- Літературно-критична книжка «У контексті епохи».
Наталка Білоцерківець є автором тексту популярної пісні «Ми помрем не в Парижі», яку виконує гурт «Мертвий Півень»[3].
Деякі твори Наталки Білоцерківець перекладені на німецьку[4], англійську, польську, шведську, білоруську і російську мови.
Член Українського ПЕН-клубу.
Переклади
![]() | Цей розділ потребує доповнення. (липень 2012) |
- Володимир Вернадський. Українське питання і російська громадськість. 1988
- Чеслав Мілош. Вибране — К.: Юніверс, 2008 (переклад Наталки Білоцерківець та інших)
Премії
- Лауреат премії Грузії імені В. Маяковського.
Родина
- чоловік Микола Рябчук (1953) — культуролог, журналіст;
- дочка Анастасія (1984) — аспірантка;
- син Юрій (1988) — музикант[5].
Публікації
- The Great Famine of 1932-l933 in Ukraine: a presentation at Penn State University A cruel lesson by Natalia Bilotserkivets [Архівовано 5 серпня 2011 у Wayback Machine.]
- Вірші Н. Білоцерківець у Бібліотеці української літератури ПОЕТИКА
Примітки
- ↑ а б Czech National Authority Database
- ↑ http://www.ji-magazine.lviv.ua/PEN-club/chleny_pen_clubu/Bilocerkivec.htm
- ↑ Пісня у виконанні «Мертвого Півня» та Каші Сальцової
- ↑ Hans Thill (Hrsg.). Vorwärts, ihr Kampfschildkröten: Gedichte aus der Ukraine. Wunderhorn 2006. ISBN 3-88423-259-2.
- ↑ Барабанщик
Посилання
- Письменницький довідник НСПУ
- Natalka Bilotserkivets (англ.)
- Наталка Білоцерківець: Родина для мене не менш важлива, ніж поезія, інтерв'ю «Україні Молодій».
- Наталка Білоцерківець: «Засади людської поведінки не повинні залежати від політичної ситуації» («ЛітАкцент»)
![]() |
Це незавершена стаття про літераторку. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
|