Гудзон (річка)
Гудзон | |
---|---|
44°06′24″ пн. ш. 73°56′08″ зх. д. / 44.10670000002777158° пн. ш. 73.935800000027782630° зх. д. | |
Витік | льодовикові озера гір Адірондак (Аппалачі) |
• координати | 44°06′24″ пн. ш. 73°56′08″ зх. д. / 44.10670000002777158° пн. ш. 73.935800000027782630° зх. д. |
• висота, м | 1 309 м |
Гирло | Верхня затока Нью-Йорк |
• координати | 40°36′00″ пн. ш. 74°02′31″ зх. д. / 40.6001000000277727509° пн. ш. 74.04200000002778381° зх. д. |
Країни: | США |
Регіон | штати Нью-Йорк, Нью-Джерсі |
Довжина | 507 км |
Площа басейну: | 36 260 км² |
Середньорічний стік | 606 м³/с |
Притоки: | Гузік, Могок, Рондойт-Крик, р. Валкиль |
![]() | |
![]() |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/71/Waterways_New_York_City_Map_Julius_Schorzman.png/300px-Waterways_New_York_City_Map_Julius_Schorzman.png)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/7d/Hudsonmap.png/200px-Hudsonmap.png)
Гудзо́н, Га́дсон (англ. Hudson River; могікан. Muh-he-kun-ne-tuk) — річка у штаті Нью-Йорк, США. Середньорічний стік 606 м³/с.
Бере початок у льодовикових озерах гір Адірондак (Аппалачі): верхня течія — пороги і водоспади, на решті частини (близько 170 км) тече в глибокій троговій долині. Від міста Троя долина — естуарій з глибиною від 3,5 м (у верхній частині) до 14 м (у розширеному гирлі Аппер-Бей). Через вузьку протоку Те-Нарроус впадає в бухту Ловер-Бей[en] Атлантичного океану. Каньйон Гудзона (підводна долина) продовжується вглиб океану на 200—250 км.
Живлення снігово-дощове. Весняна повінь з максимумами в березні — квітні. Стік річки врегульований дамбами. Середня витрата води у місті Меканіквілл (середня течія, 11 650 км) 210 м³/сек, найбільший — 3500 м³/сек. Морські припливи (висота до 1 м) розповсюджуються на 240 км від гирла — до дамби у місті Трої, звідки й починається судноплавство.
Верхів'я Гудзону лежать близько до сточища р. Св. Лаврентія, з якою з'єднується через канал, річку і озеро Шамплейн і р. Рішельє.
Гудзон є важливою ланкою водної системи Нью-Йорк-Стейт-Бардж-канал, з якою він зв'язаний каналізованою правою притокою — р. Мохок і каналом Ері. У самому гирлі найбільше місто і порт — Нью-Йорк; ін. міста: Трой, Олбані, Хадсон, Кінгстон, Пукіпсі, Н'юберг, Йонкерс. Річку названо на честь Генрі Гудзона, котрий відкрив у 1609 гирло річки.
Геологи іноді називають Гудзон потонулою річкою. Підвищення рівня моря після відступу Вісконсинського заледеніння останнього льодовикового періоду, призвело до затоплення прибережної рівнини і принесло солону воду значно вище гирла річки. Старе русло річки, Гудзонський каньйон[en], є багатим рибальським районом. Колишнє русло річки чітко окреслено під водами Атлантичного океану, що тягнеться до краю континентального шельфу[1]. В результаті заледеніння і підвищення рівня моря нижня половина річки в даний час є припливним естуарієм, який займає фіорд Гудзон. Вважається, що фіорд сформувався між 26 000 і 13 300 років тому[2].
Берег річки містить в основному метаморфічні базальти, або діабази, високогір'я - граніти та гнейси з інтрузіями, а від Бікона до Олбані - сланці та вапняки, або осадові породи[3].
Річкові ворота, ймовірно, утворилися близько 6000 років тому наприкінці останнього льодовикового періоду. Перед цим Стейтен-Айленд і Лонг-Айленд були з'єднані. У той час річка Гудзон проходила через частини сучасного північного Нью-Джерсі, уздовж східних схилів гір Ватунг[en] до Баунд-Брук, а потім впадала в Атлантичний океан через затоку Рарітан[en]. Накопичення води у Верхній Нью-Йоркській затоці врешті-решт дозволило річці Гудзон прорватися через суходіл, який з'єднував Стейтен-Айленд і Бруклін, щоб сформувати річкові ворота, існуючі сьогодні. Таким чином, сформувався коротший маршрут до Атлантичного океану між Нью-Джерсі і Нью-Йорком[4].
У річці є у великій кількості мул, що складається в основному з глин, вивітрених з льодовикових відкладень і органічних частинок. Гудзон має відносно коротку історію ерозії, тому у нього немає великої осадової рівнини поблизу гирла. Це відсутність значних відкладень поблизу гирла річки відрізняється від більшості інших американських гирл. Під час припливів біля Нью-Йоркської гавані осад надходить до гирла з океану[5].
У басейні річки — великі гідроелектростанції: ГЕС Палмер, ГЕС Спайр-Фолс, ГЕС Шерман-Айленд.
- ↑ Levinton, Jeffrey S.; Waldman, John R. (2006). The Hudson River Estuary (PDF). Cambridge University Press. pp. 1–10. ISBN 0521207983. OCLC 60245415. Retrieved December 30, 2014.
- ↑ 21. The Hudson as Fjord - NYS Dept. of Environmental Conservation. www.dec.ny.gov. Архів оригіналу за 5 липня 2010. Процитовано 20 серпня 2019.
- ↑ Arthur G. Adams. Архівована копія. — ISBN 9780823216796. Архівовано з джерела 20 березня 2015
- ↑ John Waldman; Heartbeats in the Muck; ISBN 1-55821-720-7 The Lyons Press; (2000)
- ↑ Today's Hudson River (амер.). The River Project. Архів оригіналу за 20 серпня 2019. Процитовано 20 серпня 2019.
- Гудзон // Універсальний словник-енциклопедія. — 4-те вид. — К. : Тека, 2006.
- Знімки Гудзону [Архівовано 6 жовтня 2014 у Wayback Machine.] (англ.)
- Фундація — Річка Гудзон [Архівовано 6 жовтня 2014 у Wayback Machine.] (англ.)
- Фундація — Річка Гудзон [Архівовано 3 серпня 2014 у Wayback Machine.] (англ.)
- Оточення [Архівовано 26 лютого 2018 у Wayback Machine.] (англ.)
- riverkeeper.org [Архівовано 5 вересня 2008 у Wayback Machine.] (англ.)
- clearwater.org [Архівовано 2 жовтня 2014 у Wayback Machine.] (англ.)
- hrwa.org [Архівовано 12 серпня 2014 у Wayback Machine.] (англ.)
![]() |
Це незавершена стаття про річку. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
![]() |
Це незавершена стаття з географії США. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |