Пірникоза червоношия
Пірникоза червоношия | ||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() | ||||||||||||||||||
Біологічна класифікація | ||||||||||||||||||
| ||||||||||||||||||
Podiceps auritus Linnaeus, 1758) | ||||||||||||||||||
Посилання
| ||||||||||||||||||
|
Пірни́коза червоноши́я[1], або норе́ць червоноши́їй (Podiceps auritus) — вид водоплавних птахів з родини пірникозових.
Зовнішній вигляд
Довжина тіла 31—38 см. Навесні і влітку голова чорна з пучками рудих пер над і за очима, шия і боки руді. Восени і взимку загальне забарвлення світле, на голові темно-сіра шапочка, шия спереду біла. Дзьоб прямий, чорний зі світлим кінчиком. Птах, що пливе, тримає голову трохи відкинутою назад.
Поширення
Поширена на більшій частині Європи, Азії і Північної Америки. Перелітний вид в Україні. Під час перельотів трапляється на всій території, інколи зимує на узбережжях Чорного й Азовського морів[2]
Спосіб життя
Гніздиться на невеликих озерах, старицях, в заплавах річок, взимку мігрує на морські узбережжя. Менш обережна, ніж інші пірнико́зи і частіше виходить на берег. На суші тримається майже вертикально. Добре літає. Живиться водяними безхребетними, на зимівлі — також дрібною рибою; за здобиччю нерідко пірнає на значну глибину. Гніздо плавуче. У кладці зазвичай 2 яйця. Пухові пташенята смугасті. Птах переважно мовчазний, але іноді подає хрипкий верескливий крик, за яким його легко відрізнити від голосів інших видів пірникіз.
Галерея
-
яйце Podiceps auritus - Тулузький музей
Примітки
- ↑ Фесенко Г. В. Вітчизняна номенклатура птахів світу. — Кривий Ріг : ДІОНАТ, 2018. — 580 с. — ISBN 978-617-7553-34-1.
- ↑ Фесенко Г.В., Бокотей А.А. Птахи фауни України (польовий визначник). - К., 2002. - С. 30.
Література
- Бёме Р. Л., Динец В. Л., Флинт В. Е., Черенков А. Е. Птицы (Энциклопедия природы России). — Москва: ABF, 1996. — 430 с. (рос.)
Посилання
![]() |
Це незавершена стаття з орнітології. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
|