Дикалівка
присілок Дикалівка | ||||
Транслітерація назви | Dzikalaŭka | |||
---|---|---|---|---|
![]() | ||||
Основні дані | ||||
52°06′51″ пн. ш. 31°04′22″ сх. д. / 52.11417° пн. ш. 31.07278° сх. д.Координати: 52°06′51″ пн. ш. 31°04′22″ сх. д. / 52.11417° пн. ш. 31.07278° сх. д. | ||||
Країна |
![]() | |||
Область | Гомельська область | |||
Район | Гомельський район | |||
Рада | Терюська сільрада | |||
Перша згадка | XVIII століття | |||
Населення | 64 (2004) | |||
Часовий пояс | час у Білорусі | |||
Телефонний код | +375-23(2) | |||
Транспорт, відстані | ||||
До Мінська | ||||
- фізична | 308 км | |||
![]() | ||||
![]() |
Дикалівка (біл. Дзікалаўка[1]) — село в Терюській сільраді Гомельського району Гомельської області Білорусі.
За 6 км від зупинного пункту Дикалівка (на лінії Гомель — Чернігів), 34 км на південь від Гомеля.
На річці Немильня (притока річки Сож).
До села веде дорога в поганому стані, село взагалі незаасфальтоване. Планування — криволінійна вулиця, орієнтована із південного сходу на північний захід, до південної частини приєднується коротка вулиця. Забудова двостороння, дерев’яна, садибного типу.
За письмовими джерелами відома із XVIII століття як село поруч із копальнею, де добувалося залізо для місцевих потреб. У той час вона називалася Дзікаловською Руднею. Після 1-го поділу Речі Посполитої (1772 рік) у складі Російської імперії. У 1773 році в Гомельській волості Рогачовської провінції. У 1788 році істотно розширила свою діяльність копальня, володіння фельдмаршала, графа П. О. Рум'янцева-Задунайського. У 1816 році в складі Климовської економії Гомельського маєтку. У 1834 році володіння фельдмаршала князя І. Ф. Паскевича. З 1880 року діяв хлібозапасний магазин. Згідно з переписом 1897 року розташовувалась у Марковицькій волості. У 1909 році 666 десятин землі.
У 1926 році відділення зв’язку, у Портновській сільраді Носовицького району Гомельського округа. У 1930 році організовано колгосп. Під час Німецько-радянської війни 28 вересня 1943 року звільнена від німецької окупації. 27 жителів загинули на фронті. У 1959 році у складі радгоспу «Соціалізм» (центр — село Терюха).
- 2004 рік — 44 господарства, 64 жителі.
- 1773 рік — 14 дворів.
- 1788 рік — 89 жителів.
- 1816 рік — 24 двори.
- 1834 рік — 33 двори, 203 жителі.
- 1897 рік — 63 двори, 424 жителі (згідно з переписом).
- 1909 рік — 69 дворів, 466 жителів.
- 1926 рік — 76 дворів.
- 1959 рік — 342 жителі (згідно з переписом).
- 2004 рік — 44 господарства, 64 жителі.
-
Табличка з назвою села при в’їзді до села зі сторони Кравцовки
-
Магазин
-
Автобусна зупинка
-
Типова вулиця
-
Покинута хата
-
Одна з хат
-
Одна з хат
- Гарады і вёскі Беларусі: Энцыклапедыя. Т.1, кн.1. Гомельская вобласць/С. В. Марцэлеў; Рэдкалегія: Г. П. Пашкоў (галоўны рэдактар) і інш. — Мн.: БелЭн, 2004. 632с.: іл. Тыраж 4000 экз. ISBN 985-11-0303-9 ISBN 985-11-0302-0
- ↑ Назвы населеных пунктаў Рэспублікі Беларусь: Гомельская вобласць: нарматыўны даведнік / Н. А. Багамольнікава і інш.; пад рэд. В. П. Лемцюговай. — Мн.: Тэхналогія, 2006. — 382 с. ISBN 985-458-131-4