Івановс Яніс Андрійович
Івановс Яніс Андрійович | |
---|---|
латис. Jānis Ivanovs | |
![]() | |
Основна інформація | |
Дата народження | 9 жовтня 1906[1][2][…] |
Місце народження | Прейлі, Двинський повіт, Вітебська губернія, Російська імперія[4] |
Дата смерті | 27 березня 1983[5][6][…] (76 років) |
Місце смерті | Рига, Латвійська Радянська Соціалістична Республіка, СРСР[5] |
Поховання | Лісовий цвинтар |
Громадянство | Латвія і СРСР |
Професії | композитор, диригент, музичний педагог, політик |
Освіта | Латвійська академія музики |
Жанри | симфонія |
Нагороди | |
Спілка композиторів СРСР |
Яніс Андрійович Івановс (латис. Jānis Ivanovs, рос. Янис Андреевич Иванов; 9 жовтня 1906, Прейлі, Латвія — 27 березня 1983, Рига) — латвійський композитор, голова правління Спілки композиторів Латвійської РСР (в 1950—1951 роках). Автор 21 симфонії, в яких відчутна скандинавська пізньоромантична хвиля. Депутат Верховної Ради СРСР 3—4-го скликань.
Походив з російської старообрядницької родини. Раннє дитинство провів у Латвії.
Під час Першої світової війни його родина жила у Білорусі — Вітебську і Смоленську, 1920 року втік від більшовиків у Латвію.
В 1924—1931 роках навчався у Латвійській консерваторії, закінчив диригентський клас Георга Шнеевойгта; потім додатково пройшов майстер-клас композиції у Язеп Вітолса. З 1931 року диригував симфонічним оркестром Латвійського радіо, в 1945—1963 роках був художнім керівником Латвійського радіо.
З 1944 року і до кінця життя викладав у Ризькій консерваторії, з 1955 року — професор. Серед учнів М. Ейнфелде, Р. Ермакс, Ю. Карлсонс, У. Прауліньш.
У низці творів Яніса Івановса помітний народний мелодизм. Композитор мав свою гармонічну мову і самобутнє оркестрове мислення. Йому були близькі лінеарізм, політональності і полірітмічні комплекси, 12-тоновий тематизм, обмежена алеаторика.
Автор численних симфонічних творів, у тому числі 21 симфонії (останню, датовану 1983-м роком, по клавіру оркестрував Ю. Карлсонс), одна з яких — Чотирнадцята (1971) — написана для струнного оркестру. Творець Фортепіанного (1959), Скрипкового (1951) і віолончельного концертів (1938—1945), великого числа творів для фортепіано, в тому числі «24 ескізів».
Серед виконавців творів Івановса — диригенти В. Синайський, Л. Вігнерс, Е. Тонс, Т. Ліфшиц, Ю. Жуков, віолончелісти Е. Тестелец, Е. Бертовський, М. Вілеруш, скрипалі В. Заріньш, Ю. Шволковскіс, піаністи І. Граубіня, К. Блюменталь, Н. Новик та Р. Хараджанян, Т. Бікіс та ін
- Народний артист Латвійської РСР (1956).
- Народний артист СРСР (1965).
- Сталінська премія другого ступеня (1950) — за Симфонію № 6 («Латгальська»).
- Двічі лауреат Державної премії Латвійської РСР (1959, 1970).
- Нагороджений орденами Леніна (1976) і Трудового Червоного Прапора (1950, 1956).
- ↑ а б SNAC — 2010.
- ↑ Discogs — 2000.
- ↑ Bibliothèque nationale de France BNF: платформа відкритих даних — 2011.
- ↑ Иванов Янис Андреевич // Большая советская энциклопедия: [в 30 т.] / под ред. А. М. Прохорова — 3-е изд. — Москва: Советская энциклопедия, 1969.
- ↑ а б Deutsche Nationalbibliothek Record #124824668 // Gemeinsame Normdatei — 2012—2016.
- ↑ Bibliothèque nationale de France BNF: платформа відкритих даних — 2011.
- Грюнфельд Н. История латышской музыки. М., 1978.
- Хараджанян Р. Композиторы — ученики Язепа Витола. Сб. «Музыка Советской Латвии», Рига, 1988, с. 27-34 (о Я. Иванове).
- Список творів
- Біографія на сайті «Яндекс. Словари»[недоступне посилання з червня 2019]
- Данні на сайті Биография. Ру
|
- Народились 9 жовтня
- Народились 1906
- Уродженці Вітебської губернії
- Померли 27 березня
- Померли 1983
- Померли в Ризі
- Поховані на Лісовому цвинтарі в Ризі
- Випускники Латвійської академії музики
- Кавалери ордена Леніна
- Кавалери ордена Трудового Червоного Прапора
- Народні артисти СРСР
- Лауреати Сталінської премії
- Члени Спілки композиторів СРСР
- Латвійські композитори
- Симфоністи
- Народні артисти Латвійської РСР
- Депутати Верховної Ради СРСР 3-го скликання
- Депутати Верховної Ради СРСР 4-го скликання
- Композитори академічної музики XX століття