Бурачинський Осип
Осип Бурачинський | |
---|---|
![]() | |
Народився | 21 серпня 1877 або 1877[1] с. Криворівня, Косівський повіт, Королівство Галичини та Володимирії, Австро-Угорська імперія |
Помер | 29 лютого 1948 або 1948[1] м. Хойниці, Польська Народна Республіка |
Країна | ![]() ![]() |
Національність | українець |
Діяльність | політик |
Відомий завдяки | правник, громадський та політичний діяч |
Посада | Депутат Буковинського крайового сейму[d] |
Брати, сестри | Бурачинський Ераст і Бурачинська-Куровець Цецилія Йосипівна |
О́сип Йосипович Бурачи́нський (21 серпня 1877, Криворівня, Косівський повіт, Королівство Галичини та Володимирії — 29 лютого 1948, Хойниці, Польська Народна Республіка) — видатний український галицький правник, громадський та політичний діяч, посол до Буковинського сейму, державний секретар судівництва ЗУНР.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/72/Interallied_mission_to_Poland_in_Lwow._Meeting_with_Ukrainian_delegation_28.02.1919.jpg/350px-Interallied_mission_to_Poland_in_Lwow._Meeting_with_Ukrainian_delegation_28.02.1919.jpg)
Перший ряд (зліва направо): Володимир Темницький, Володимир Охримович, голова французької місії генерал Жозеф Бартелемі, керівник британської місії генерал-майор Адріан Картон де Віарт, італійський майор Джузепе Стабіле, Степан Витвицький;
Другий ряд: Альфонс Ерле, отець Франц Ксаверій Бонн, Роберт Говард Лорд (США), Осип Бурачинський, Костянтин Слюсарчук, Теодор Рожанківський;
Третій ряд: стоїть третій — отець Антін Калята, четвертий — британський полковник Смайс, шостий — Вільгельм Фідлєр
Народився 21 серпня 1877 р. у селі Криворівня Косівського повіту на Станиславівщині (нині Верховинський район, Івано-Франківська область) в родині пароха о. Йосипа Бурачинського та його дружини Зеновії.
Йосип Бурачинський (1838—1903) навчався в Чернівцях, Львові, у Віденському університеті студіював теологію, українську літературу, класичну філологію. З 1862 року викладав класичну філологію у Чернівецькій гімназії. 1882 року одружився із Зеновією Навроцькою (1843—1909), донькою пароха с. Кутузова Андрія Навроцького і Марії з Глібовицьких. 1862 року рукопокладений і отримав призначення на парафію в с. Криворівня. З 1885 року і до смерті був парохом у с. Княждвір біля Коломиї.
У сім'ї Йосипа та Зеновії Бурачинських, крім Осипа, було 3 сини та 2 доньки:
- Цецилія — Целіна (*1860 — †1924) — культурно-громадська діячка, дружина відомого лікаря Івана Куровця;
- Андрій (*1863 — †1941) — доктор медицини, військовий лікар-дерматолог, полковник, шеф санітарної служби УГА, член Українського лікарського товариства, культурно-громадський діяч, одружений з Людмилою Конрец;
- Марія (*1865 — †1935) — культурно-громадська діячка, збирач гуцульського фольклору, укладач словника гуцульських слів, одна з перших членкинь Товариства Руських женщин, дружина о. Олексія Волянського;
- Ераст (*1875 — †1942) — інженер-лісотехнік, одружений з Ольгою з Лопатинських;
- Тит-Євген (*1880 — †1968) — видатний український лікар та громадський діяч, одружений із Зеновією Левинською.
Після закінчення правничих студій працював судовим радником у Чернівцях. Своєю активною громадською та культурно-освітньою діяльністю заслужив повагу серед українського населення Буковини. Виявом цієї поваги і довіри стало обрання його послом до Буковинського сейму на період 1911 —1919 рр.
У жовтні 1918 р., як посол від Буковини, став членом Української Національної Ради Західноукраїнської Народної Республіки. Був серед активних організаторів Буковинського народного віча 3 листопада 1918 р. у Чернівцях, на яке зібралося понад 10 тисяч учасників з усіх повітів Буковини. На віче ухвалили, що українські повіти творять окрему українську область, у якій найвищою визнається влада Української Національної Ради у Львові. З січня 1919 р. Осип Бурачинський був обраний державним секретарем судівництва ЗУНР.
У час польської окупації Галичини провадив приватну адвокатську практику в Станиславові та Львові. Пізніше у 30-роках польська влада скерувала його в Поморське воєводство спочатку в місто Старогард-Ґданський на посаду директора окружного суду, пізніше в місто Хойніце на ту ж посаду. Після залишення державної служби провадив приватну адвокатську практику.
Помер Осип Бурачинський 29 лютого 1948 року в місті Хойниці, де похований.
Дружина — Олена з Добровольських (*1884 — †1968). Мали трьох дітей:
- Андрія (трагічно загинув у дитинстві)
- Олену (*1908 — †1998) — лікаря-стоматолога
- Марію (*1912 — †1998)— бухгалтера.
- Енциклопедія українознавства : Словникова частина : [в 11 т.] / Наукове товариство імені Шевченка ; гол. ред. проф., д-р Володимир Кубійович. — Париж — Нью-Йорк : Молоде життя, 1955—1995. — ISBN 5-7707-4049-3.
- Арсенич П. Священичий рід Бурачинських. — Івано-Франківськ: Нова зоря, 2004. — 192 с.
- Арсенич П. І. Бурачинський Осип Йосипович [Архівовано 1 грудня 2017 у Wayback Machine.] // Енциклопедія сучасної України / ред. кол.: І. М. Дзюба [та ін.] ; НАН України, НТШ, Коорд. бюро Енцикл. Сучас. України НАН України. — К. : Поліграфкнига, 2004. — Т. 3 : Біо — Бя. — 695 с. — ISBN 966-02-2682-9.
- Патер І. Бурачинський Осип [Архівовано 10 липня 2021 у Wayback Machine.] // Західно-українська народна республіка. 1918—1923. Уряди. Постаті / Інститут українознавства ім. І. Крип'якевича; гол. ред. Ярослав Ісаєвич; упоряд.: Микола Литвин, Іван Патер, Ігор Соляр. — Львів. 2009. — 350 с. (link [Архівовано 20 березня 2022 у Wayback Machine.])
![]() |
Це незавершена стаття про особу. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
- ↑ а б в Identifiants et Référentiels — ABES, 2011.
- Народились 21 серпня
- Народились 1877
- Померли 29 лютого
- Померли 1948
- Українські правники
- Посли Буковинського сейму
- Державні секретарі ЗУНР
- Депутати Трудового конгресу України
- Українські міністри
- Уродженці Криворівні
- Померли в Поморському воєводстві
- Персоналії:Герцогство Буковина
- Правники Чернівців
- Визвольні змагання українців Буковини 1918