Пабло Касальс
Пабло Касальс | |
---|---|
кат. Pau Casals i Defilló | |
![]() | |
Основна інформація | |
Дата народження | 29 грудня 1876[1][2][…] |
Місце народження | Ал-Бандрель, Баш-Панадес[4] |
Дата смерті | 22 жовтня 1973[1][2][…] (96 років) або 14 серпня 1973[5] (96 років) |
Місце смерті | Сан-Хуан, США[4] |
Поховання | Cementiri del Vendrelld |
Роки активності | з 1891 |
Громадянство | Іспанія |
Професії | віолончеліст, диригент, композитор, автобіограф, музичний педагог, викладач університету |
Освіта | Municipal Conservatory of Music of Barcelonad і Мадридська консерваторія |
Вчителі | Víctor Mirecki Larramatd |
Відомі учні | Juliette Alvind, Gaspar Cassadód, Bernard Greenhoused, Жаклін Дю Пре, Alexander Schneiderd і Борисяк Андрій Олексійович |
Інструменти | віолончель |
Жанри | класична музика і сардана |
Заклад | Conservatori Superior de Música del Liceud |
Лейбли | Columbia Records, Philips Recordsd і His Master's Voice |
Нагороди | |
Батько | Carles Casals i Ribesd |
Мати | Pilar Defilló Amiguetd |
Автограф | ![]() |
Американська академія мистецтв і наук | |
![]() ![]() |
Пабло Касальс (Pablo Casals), справжнє ім'я Па́у Каза́льс-і-Дефільо́[6] (Pau Casals i Defilló); 29 грудня 1876 — 22 жовтня 1973) — каталонський віолончеліст, композитор і диригент.
Навчався в консерваторіях Барселони і Мадрида. У 1895—1898 роках грав в оркестрі Паризької опери. Дебютував у 1899 як соліст у Лондоні, потім у Парижі. З 1905 виступав у тріо разом Жаком Тібо і Маргеріт Лонґ.
Здійснив багато цінних записів соло, камерної музики і з оркестром. Найвідоміший з них, запис сюїт Баха для віолончелі соло, які він зробив у 1936—1939 роки. В 1939 році покинув Іспанію і оселився у французькому муніципалітеті Прад.
Пабло Касальс виховав багатьох видатних віолончелістів, таких, як Гаспар Кассад і Мстислав Ростропович. У 1950—1968 роках за його ініціативою відбувся фестиваль Баха у Праді. У 1956 оселився в Сан-Хуані (Пуерто-Рико), де у 1957 році організував фестиваль. У 1971 створив гімн миру для Організації Об'єднаних Націй. Касальс також є автором хорових та інструментальних п'єс.
З 1957 в різних країнах проводяться міжнародні конкурси імені Касальса (1-й — в Парижі) і на честь Касальса (у Будапешті). Серед нагород Касальса — Медаль за свободу (США, 1963), Великий хрест Ордену «За заслуги» (Франція, 1971) та інші.
На його честь названо астероїд 39549 Касальс[7].
Дискографія
![]() | В іншому мовному розділі є повніша стаття Pablo Casals(англ.). Ви можете допомогти, розширивши поточну статтю за допомогою перекладу з англійської.
|
- Бах: Sonatas for Viola da Gamba, BWV 1027—1029,
- Шуман: Fünf Stücke im Volkston, з Leopold Mannes
- Шуман: Cello Concerto, з Казальсом у ролі диригента.
- Бетховен: Cello Sonata Op. 5 No. 2, and three sets of Variations, з Rudolf Serkin
- Бетховен: Trios, Op. 1 No. 2, Op. 70 No. 2, Op. 97, і the Clarinet Op. 11 transcription; також
- Шуберт: Trio No. 1, D.898, усе з Alexander Schneider і Eugene Istomin.
- Брамс: Trio Op. 8, з Isaac Stern і Myra Hess
- Брамс: Trio Op. 87, з Joseph Szigeti і Myra Hess
- Шуман: Trio Op. 63, і Шуберт: Trio No. 2, D.929, з Alexander Schneider і Mieczysław Horszowski
- Шуберт: C Major Quintet, і Isaac Stern, Alexander Schneider, Milton Katims і Paul Tortelier
- Брамс: Sextet No. 1, зноў з Stern, Schneider, і Katims, plus Milton Thomas і Madeline Foley
- Бетховен: Cello Sonatas Nos. 1, 3, 4, and 5, з Rudolf Serkin
- Бетховен: Trios Op. 1 No. 1, and Op. 70 No. 1, з Joseph Fuchs і Eugene Istomin
- Шуман: Cello Concerto in A minor, Op. 129, з Eugene Ormandy, які диригував оркестром.
- Бетховен: Cello Sonata No. 5, and Op. 66 Variations, з Mieczysław Horszowski
- Бетховен: Trios Op. 70 No. 1, and Op. 121a, з Шимоном Гольдбергом і Rudolf Serkin
- Брамс: Trios Nos. 1–3, з Yehudi Menuhin і Eugene Istomin
- Брамс: Clarinet Trio Op. 114, з кларнетистом David Oppenheim і Eugene Istomin
- Бетховен: Trio Op. 70 No. 2, з Szymon Goldberg і Rudolf Serkin
- Бах: Sonata BWV 1027 for Viola da Gamba, with Mieczysław Horszowski
- Шуман: Trio No. 2, з Yehudi Menuhin і Mieczysław Horszowski
- Шуман: Trio No. 3, з Шандором Вегам і Rudolf Serkin
- Бетховен: Sonata Op. 5 No. 1, з Вільгельмом Кемпфом.
- Бетховен: Sonatas Op. 5 No. 2, Op. 102 No. 2, і the Horn Op. 17 з Mieczysław Horszowski
- Бетховен: Trios Op. 1 No. 3, і Op. 97, з Sándor Végh і Mieczysław Horszowski
- Бетховен: Trio Op. 70 No. 1, з Sándor Végh і Karl Engel
- Гайдн: «Farewell» Symphony (No. 45) і Моцарт «Linz» Symphony (No. 36)
- Бетховен: Trio Op. 1 No. 3, з Єхудою і Hephzibah Menuhin
- Шуберт: String Quintet, з Будапешцьким струнним квінтетом.
Література
- Kirk H.L. Pablo Casals; a biography. New York: Holt, Rinehart and Winston, 1974
- Diran Alexanian. Traite Theorique et Pratique du Violoncelle. Paris: A.Z. Mathot, 1914
- Alavedra J. Pablo Casals. Madrid: Publicaciones Españolas, 1976
- Blum D. Casals and the art of interpretation. New York: Holmes & Meier Publishers, 1977
- Х. М. Корредор. Беседы с Пабло Казальсом. Ленинград: Музгиз, 1960
- Гинзбург Л. Пабло Казальс. М.: Музыка, 1966
- Касальс (Казальс) Пабло // Музыкальный энциклопедический словарь. — Москва : Советская энциклопедия, 1990. — С. 240. — ISBN 5-85270-033-9.
- Кан А. Радости и печали. Размышления Пабло Казальса, поведанные им Альберту Кану. Перев. с английского. М.: Прогресс, 1977
Примітки
- ↑ а б Bibliothèque nationale de France BNF: платформа відкритих даних — 2011.
- ↑ а б Encyclopædia Britannica
- ↑ а б SNAC — 2010.
- ↑ а б Archivio Storico Ricordi — 1808.
- ↑ The Fine Art Archive — 2003.
- ↑ http://kurufin.narod.ru/html/catalan.html ім'я каталонського походження
- ↑ База даних малих космічних тіл JPL: Пабло Касальс (англ.) .
Посилання
- Фонд Касальса [Архівовано 12 березня 2020 у Wayback Machine.]
- Музей Касальса в Сан-Хуані
- Кан А. Радости и печали. Размышления Пабло Казальса, поведанные им Альберту Кану. Перев. с английского. М.: Прогресс, 1977
- Pablo Casals, Robert Baldock, Northeastern University Press, Boston (1992), ISBN 1-55553-176-8
- Pablo Casals, a Biography, H. L. Kirk, Holt Rinehart and Winston, New York (1974), ISBN 0-03-007616-1
- Conversations with Casals. With an Introduction by Pablo Casals. With an Appreciation by Thomas Mann, J. Ma. Corredor, E. P. Dutton, New York (1957)
- Joys and Sorrows; Reflections by Pablo Casals as Told to Albert E. Kahn, Pablo Casals, Simon and Schuster, New York (1973) ISBN 0-671-20485-8
- Pablo Casals, Lillian Littlehales, W. W. Norton, New York (1929)
- Song of the Birds. Sayings, Stories and Impressions of Pablo Casals, Compiled, Edited and with a Foreword by Julian Lloyd Webber, Robson Books, London (1985). ISBN 0-86051-305-X
- Just Play Naturally. An Account of Her Study with Pablo Casals in the 1950s and Her Discovery of the Resonance between His Teaching and the Principles of the Alexander Technique, Vivien Mackie (in Conversation with Joe Armstrong), Boston-London 1984—2000, Duende Edition(2006). ISBN 1-4257-0869-2.
- Arnold Schoenberg Correspondence. A Collection of Translated and Annotated Letters Exchanged with Guido Adler, Pablo Casals, Emanuel Feuermann, and Olin Downes, Egbert M. Ennulat, The Scarecrow Press, Metuchen (1991). ISBN 0-8108-2452-3
- The Memoirs of Pablo Casals, Pablo Casals as Told to Thomas Dozier, Life en Espanol, New York (1959).
- Cellist in Exile. A Portrait of Pablo Casals, Bernard Taper, McGraw-Hill, New York (1962).
- Casals, Photographed by Fritz Henle, American Photographic Book Publishing Co., Garden City (1975). ISBN 0-8174-0593-3.
- Virtuoso, Harvey Sachs, Thames and Hudson, New York (1982), chapter six, pp. 129–151 is devoted to Pablo Casals. ISBN 0-500-01286-5.
- Народились 29 грудня
- Народились 1876
- Уродженці Ал-Бандреля
- Померли 22 жовтня
- Померли 1973
- Померли 14 серпня
- Померли в Сан-Хуані
- Випускники Мадридської консерваторії
- Нагороджені Великим Хрестом ордена «За заслуги» (Франція)
- Великі офіцери ордена Почесного легіону
- Нагороджені Президентською медаллю Свободи
- Члени Американської академії мистецтв і наук
- Статті, які варто перекласти з англійської
- Диригенти
- Віолончелісти
- Іспанські музиканти
- Люди, на честь яких названо астероїд
- Персоналії:Сан-Хуан
- Люди на марках