Веймарська республіка
Deutsches Reich Німецька Імперія | |||||||||||
| |||||||||||
| |||||||||||
Девіз Einigkeit und Recht und Freiheit ("Єдність і право і свобода") | |||||||||||
Гімн "Deutschlandlied" ("Пісня Німеччини") | |||||||||||
![]() | |||||||||||
Столиця | Берлін | ||||||||||
Мови | Німецька (офіційна) | ||||||||||
Форма правління | федеральна напівпрезидентська республіка (1919–1930) федеральна авторитарна президентська республіка (1930–1933) de facto | ||||||||||
Президент | |||||||||||
- 1918 — 1925 | Фрідріх Еберт (перший) | ||||||||||
- 1925 — 1933 | Пауль фон Гінденбург (останній) | ||||||||||
Канцлер | |||||||||||
- 1919 | Філіпп Шайдеман (перший) | ||||||||||
- 1933 | Курт фон Шлейхер (останній) | ||||||||||
Історія | |||||||||||
- Засновано | 1919 | ||||||||||
- Ліквідовано | 1933 | ||||||||||
Площа | |||||||||||
- 1925 | 468 787 км2 | ||||||||||
Населення | |||||||||||
- 1925 | 62 411 000 осіб | ||||||||||
Густота | 133,1 осіб/км² | ||||||||||
Валюта | Паперова марка (1919—1923) Рейхсмарка (1924—1933) | ||||||||||
| |||||||||||
Сьогодні є частиною | |||||||||||
|
Ве́ймарська Респу́бліка, Ва́ймарська Респу́бліка[1] (нім. Weimarer Republik, [ˈvaɪmaʁɐ ʁepuˈbliːk] ( прослухати)) — історична назва німецької держави, пов'язана із конституційним Національним зібранням, що засідало у Веймарі. Офіційно держава, як і її попередниця, продовжувала називатися Німецькою Імперією (нім. Deutsches Reich). Також використовували назви Німецька народна держава (нім. Deutscher Volksstaat) або просто Німецька республіка (нім. Deutsche Republik).
Виникла в 1919 році внаслідок Листопадової революції. У перші роки її політичне життя визначала парламентська більшість, що складалася з соціал-демократів, Німецької демократичної партії і Партії центру. СДПН вже відійшла від своїх колишніх революційних ідей. Демократія функціонувала. Спроби повалення державного ладу з метою встановлення соціалізму було придушено. Приватна власність залишилася недоторканною.
Але вже в 1920-і стало видно, наскільки крихка республіканська база серед населення. Економічна криза, інфляція, окупація Руру і спроби нацистського перевороту чітко показали в 1923, що у Веймарській республіці демократи перебувають у меншості.
З висновком Локарнських угод в 1925 Ліги Націй в 1926 переможена Німеччина повернула собі політичне рівноправ'я на міжнародній арені. Цим пояснюється, що частина населення сприймала ті роки як «золоті двадцяті роки». Але період розквіту був коротким. З новою економічною кризою 1929 почалося падіння республіки.
Конституція Веймарської республіки була за своєю суттю достатньо авторитарною і надавала президентові (обраному прямим голосуванням на сім років) дуже широкі повноваження. Президент міг будь-коли розпускати Рейхстаг, навіть у першу секунду першої сесії. Президент міг як і коли завгодно призначати і звільняти з посади рейхсканцлера і кабінет (ст. 53 і 54). Рейхстаг міг оголосити вотум недовіри канцлерові і уряду, але не мав права це робити у разі розпуску президентом.
У разі небезпеки державі президент міг скасовувати будь-які цивільні свободи на будь-який термін (ст. 48). Рейхстаг міг скасувати ці заходи, але можливість розпуску знову ж таки нейтралізовувала парламент.
Ці серйозні обмеження демократії зробили можливою фактичну самоліквідацію демократичного ладу після призначення президентом Гінденбургом на пост рейхсканцлера Адольфа Гітлера в січні 1933.
З цієї миті зазвичай вважається, що Веймарська республіка припинила існування і почався нацистський період — Третій рейх. Політичні структури Третього рейху виникли, проте, не з нуля, а шляхом модифікації і підлаштування під однопартійну диктатуру нацистів наявних структур Веймарської республіки.
До 1945 формально зберігався Рейхстаг, органи управління земель (таких, як Пруссія), органи місцевого самоврядування нижчого рівня.
Примітки
- ↑ Ткаченко В. Росія та Захід: реінкарнація геополітики // Український історичний журнал. — К., 2016. — № 1 (526) (січ.—лют.). — 240 с. — С. 175. — ISSN 0130-5247.
Посилання
- http://scepsis.ru/library/id_456.html scepsis.ru
|
|