Оріхово-Василівка
село Оріхово-Василівка | |
---|---|
Країна | ![]() |
Область | Донецька область |
Район | Бахмутський район |
Громада | Соледарська міська громада |
Облікова картка | Оріхово-Василівка |
Основні дані | |
Населення | 227 |
Поштовий індекс | 84532 |
Телефонний код | +380 6274 |
Географічні дані | |
Географічні координати | 48°40′50″ пн. ш. 37°52′39″ сх. д. / 48.68056° пн. ш. 37.87750° сх. д.Координати: 48°40′50″ пн. ш. 37°52′39″ сх. д. / 48.68056° пн. ш. 37.87750° сх. д. |
Середня висота над рівнем моря |
140 м |
Водойми | річка Кудлина |
Відстань до обласного центру |
77 км |
Місцева влада | |
Адреса ради | 84532, Донецька обл., Бахмутський р-н, с. Міньківка, вул. Центральна, 2 |
Карта | |
Мапа | |
![]() |
Орі́хово-Васи́лівка — село в Україні, Бахмутському районі Донецької області.
Географія
У селі бере початок річка Кудлина.
Історія
За даними 1859 року Василівка, панське село, над безіменною річкою, 24 господ, 255 осіб.[1]
Село постраждало внаслідок геноциду українського народу, вчиненого урядом СРСР у 1932—1933 роках, кількість встановлених жертв — 23 людей[2].
3 травня 2015-го, підірвавшись на міні поблизу села Оріхово-Василівка під час виконання бойових завдань, загинув солдат 17-ї бригади Володимир Воронін.
Відомі люди
- Рибалко Микола Олександрович — донецький поет, автор більше двох десятків поетичних збірок, лауреат літературної премії імені Миколи Островського (1968 рік), лауреат Державної премії імені Т. Г. Шевченка (1985 рік).
Див. також
Примітки
- ↑ Списки населенныхъ мѣстъ Российской империи, составленные и издаваемые Центральнымъ статистическимъ комитетомъ Министерства внутренних дѣлъ (По свѣдѣніям 1859 года). Изданіе Центральнаго Статистическаго Комитета. Т. VIII. Екатеринославская губернія с Таганрогскимъ градоначальствомъ. СанктПетербургъ. 1863. — V + 152 с., 1863. (рос. дореф.)
- ↑ Мартиролог. Донецька область, ст. 477
![]() |
Це незавершена стаття з географії Донецької області. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
|