Генріх Ремлінгер
Генріх Ремлінгер | |
---|---|
Народився | 19 березня 1882 Людвігсбург, Штутгарт, Баден-Вюртемберг |
Помер | 5 січня 1946 (63 роки) Ленінград, РРФСР, СРСР ·повішення |
Діяльність | офіцер |
Учасник | Битва на Соммі |
Військове звання | ![]() |
Діти | Генріх Ремлінгер (оберст) |
Нагороди | |
Генріх ГоттлобРемлінгер (нім. Heinrich Gottlob Remlinger; 19 березня 1882, Людвігсбург, Німецька імперія — 5 січня 1946, Ленінград, РРФСР) — німецький військовий офіцер, генерал-майор Вермахту, страчений за військові злочини в Радянському Союзі.
Ремлінгер був одним із небагатьох генералів Вермахту, чий батько належав до робітничого класу.[1] У 1902 році вступив до полку уланів, у складі якого старшиною воював у Першій світовій війні. У 1916 році отримав офіцерське звання. Потім він служив у кавалерійських полках, спочатку у Вюртемберзі, а потім у Нойштеттіні.
У Першій світовій війні брав участь з 1914 по 1918 роки, був багаторазово поранений. Воював у битві при Соммі, в боях при Аргонах . Після демобілізації армії залишений в рейхсвері.
15 квітня 1936 року він став комендантом військової в'язниці Торгау, а 10 листопада 1938 року — комендантом тієї ж в'язниці, яка перейшла під безпосереднє управління вермахту.
Як начальник в'язниці, він вважався переконаним націонал-соціалістом і особливо жорстоким і садистським у своїй поведінці по відношенню до в'язнів.[2]
1 лютого 1943 р. був зарахований в резерв і вже 15 лютого переведений в штат військового коменданта у Франції. У травні 1943 року став польовим командиром, 21 вересня 1943 року був комендантом Пскова, 1944 року — комендантом в Будапешті. Там він був комендантом фортеці під час битви за Будапешт. 12 лютого 1945 року потрапив у радянський полон.
У грудні 1945 року проти нього як військовослужбовця найвищого рангу разом з десятьма іншими офіцерами розпочали показовий Ленінградський судовий процес. 4 січня 1945 року його засудили до страти через повішення. Через день його стратили. Прокуратура також звинуватила офіцерів у причетності до Катинського розстрілу 1940 року, в якому Сталін хотів звинуватити німецький вермахт, але у 1940 році Ремлінгер взагалі не був у цій місцевості. Смертний вирок не стосувався конкретно Катині, а загалом військових злочинів проти населення[3], але матеріали з Катинського розстрілу були використані під час судового засідання.[4]
- Дворічний доброволець (2 жовтня 1902)
- Єфрейтор (3 вересня 1904)
- Унтерофіцер (1 січня 1905)
- Сержант (1 березня 1908)
- Вахмістр (15 вересня 1911)
- Заступник офіцера (4 лютого 1916)
- Лейтенант (1 серпня 191)
- Оберлейтенант (1 січня 1921; патент від 6 червня 1916)
- Ротмістр (1 квітня 1923)
- Майор (1 липня 1933)
- Оберстлейтенант (16 березня 1936)
- Оберст (1 серпня 1938)
- Генерал-майор (1 грудня 1942)
- Залізний хрест
- 2-го класу (серпень 1914)
- 1-го класу (грудень 1918)
- Орден Вюртемберзької корони, лицарський хрест з мечами
- Нагрудний знак «За поранення» в чорному
- Почесний хрест ветерана війни з мечами
- Медаль «За вислугу років у Вермахті» 4-го, 3-го, 2-го і 1-го класу (25 років)
- Хрест Воєнних заслуг
- 2-го класу з мечами (2 червня 1941)
- 1-го класу з мечами (11 грудня 1942)
- Застібка до Залізного хреста 2-го класу (25 вересня 1943)
- ↑ Reinhard Stumpf: Die Wehrmacht-Elite Rang- und Herkunftsstruktur der deutschen Generale und Admirale 1933—1945. (Militärgeschichtliche Studien), Harald Boldt Verlag, Boppard am Rhein 1982, ISBN 3-7646-1815-9, S. 272.
- ↑ Ein Gefreiter gegen Hitler: Auf der Suche nach meinem Vater. Hoffmann und Campe. 2012. ISBN 978-3-455-85030-7.
- ↑ Franz Kadell: Katyn: Das zweifache Trauma der Polen, Langen Mueller Herbig, 2012, S. 111 .
- ↑ Unter Ausschluss der Öffentlichkeit? Zur Verfolgung der NS-Verbrechen durch die sowjetische Sonderjustiz. Vandenhoeck & Ruprecht. 2012. с. 159—161. ISBN 978-3-647-36921-1.
- Народились 19 березня
- Народились 1882
- Уродженці Людвігсбурга
- Померли 5 січня
- Померли 1946
- Померли в Санкт-Петербурзі
- Генерал-майори Вермахту
- Кавалери Залізного хреста 1-го класу
- Кавалери Залізного хреста 2-го класу
- Кавалери ордена Корони (Вюртемберг)
- Нагороджені чорним нагрудним знаком «За поранення»
- Нагороджені Почесним хрестом ветерана війни
- Нагороджені медаллю «За вислугу років у Вермахті» 1-го класу
- Нагороджені медаллю «За вислугу років у Вермахті» 2-го класу
- Нагороджені медаллю «За вислугу років у Вермахті» 3-го класу
- Нагороджені медаллю «За вислугу років у Вермахті» 4-го класу
- Кавалери хреста Воєнних заслуг I класу з мечами
- Кавалери хреста Воєнних заслуг II класу з мечами
- Нагороджені застібкою до Залізного хреста 2-го класу
- Німецькі військовики Першої світової війни
- Учасники Другої світової війни з Німеччини
- Страчені військовики
- Німці, страчені СРСР
- Повішені в СРСР