Іґнацій Аніцета Кезгайло Завіша
Іґнацій Аніцета Кезгайло Завіша біл. Ігнацы Завіша | ||
![]() | ||
![]() | ||
родовий герб Лебідь | ||
| ||
---|---|---|
17 квітня 1730 — 25 липня 1734 | ||
Монарх: | Август II Фрідріх, Станіслав Лещинський | |
Попередник: | Юзеф Ян Тадеуш Огінський[be] | |
Наступник: | Януш Александр Санґушко | |
| ||
25 липня 1734 — 1 січня 1736 | ||
Монарх: | Станіслав Лещинський, Август III | |
Попередник: | Богуслав Ернест Денгофф | |
Наступник: | Єжи Август Вандалін Мнішек | |
| ||
1 січня 1736 — 16 серпня 1738 | ||
Монарх: | Август III | |
Попередник: | Міхал Казімєж Радзивілл | |
Наступник: | Фердинанд Фабіян Плятер | |
Народження: | 16 квітня 1696 | |
Смерть: | 16 серпня 1738[1] (42 роки) | |
Країна: | Річ Посполита | |
Рід: | Завіші (рід) | |
Батько: | Кшиштоф Станіслав Завішаd | |
Мати: | Тереза Тишкевичd | |
Шлюб: | Марцибела з Огінськихd | |
Нагороди: | ||
Іґнацій Аніцета Кезгайло Завіша (Ке(є)з(ж)г(ґ)айло — від біл. Кезгайла, лит. Kęsgaila, пол. Kieżgajło) гербу Лебідь (нар. 16 квітня 1696 — пом. 16 серпня 1738) — державний діяч Великого князівства Литовського та Речі Посполитої, мечник (1730—1734) і підкоморій (1734—1736) великий литовський, маршалок надвірний литовський (1736—1738); полковник посполитого рушення Мінського воєводства (1733), генерал-майор кавалерії; староста мінський (1720), чечерський, бобруйський, хіславицький, суміліський, інтуркейський.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/18/%C5%BDygimont_Vaza%2C_%C5%9Aviaty_Kazimier%2C_Ihnaci_Zavi%C5%A1a._%D0%96%D1%8B%D0%B3%D1%96%D0%BC%D0%BE%D0%BD%D1%82_%D0%92%D0%B0%D0%B7%D0%B0%2C_%D0%A1%D1%8C%D0%B2%D1%8F%D1%82%D1%8B_%D0%9A%D0%B0%D0%B7%D1%96%D0%BC%D0%B5%D1%80%2C_%D0%86%D0%B3%D0%BD%D0%B0%D1%86%D1%96_%D0%97%D0%B0%D0%B2%D1%96%D1%88%D0%B0_%281751%29.jpg/220px-%C5%BDygimont_Vaza%2C_%C5%9Aviaty_Kazimier%2C_Ihnaci_Zavi%C5%A1a._%D0%96%D1%8B%D0%B3%D1%96%D0%BC%D0%BE%D0%BD%D1%82_%D0%92%D0%B0%D0%B7%D0%B0%2C_%D0%A1%D1%8C%D0%B2%D1%8F%D1%82%D1%8B_%D0%9A%D0%B0%D0%B7%D1%96%D0%BC%D0%B5%D1%80%2C_%D0%86%D0%B3%D0%BD%D0%B0%D1%86%D1%96_%D0%97%D0%B0%D0%B2%D1%96%D1%88%D0%B0_%281751%29.jpg)
Народився Іґнацій 16 квітня 1696 року[2] в сім'ї на той час Мінського старости Кшиштофа Станіслава Завіші[pl] та Терези з Тишкевичів, доньки крайчого великого литовського Владислава Тишкевича[be]. Мав сестру Барбару. Підписувався як «граф на Бакштах[be], Бердичеві та Завішині»[3].
1717 року батько відправив Іґнація на навчання до лицарської школи в Дрездені[4]. Цього ж року разом із Казимиром Домініком Огінським відвідували короля Августа II під час перебування останнього на лікуванні в Теплицях[5]. Служив у литовському війську, був полковником посполитого рушення Мінського воєводства (1733), пізніше отримав звання геренала-майора кавалерії[3].
1720 року від батька отримав староство мінське[6]. Цього ж року був послом на сейм від Мінського повіту[7]. Був також старостою чечерським, бобруйським, хіславицьким, суміліським, інтуркейським[3].
17 квітня 1730 року був призначений на посаду мечника великого литовського[8]. Обирався послом від Мінського воєводства на сейми 1730 і 1733 років[9]. 10 серпня приєднався до конфедерації Новогрудського воєводства, очолюваної Миколаєм Фаустином Радзивіллом проти Станіслава Лещинського та на підтримку Августа III[10]. Як депутат провінції Великого князівства Литовського підписав pacta conventa Августа III 1733 року[11].
1732 року разом із своєю матір'ю, Терезою Завішою з Огінських, заснував василіянський кляштор у Малих Лядах і виділив на нього 4000 польських злотих. 1737 року склав обітницю збудувати муровану церкву, проте не здійснив її через власну смерть. Його вдова Марцибела двічі виділяла кошти на розбудову монастиря — 2000 злотих 1746 року та 8000 злотих 1760 року[12].
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0f/Marcybe%C5%82a_Zavi%C5%A1a_%28Aginskaja%29._%D0%9C%D0%B0%D1%80%D1%86%D1%8B%D0%B1%D1%8D%D0%BB%D0%B0_%D0%97%D0%B0%D0%B2%D1%96%D1%88%D0%B0_%28%D0%90%D0%B3%D1%96%D0%BD%D1%81%D0%BA%D0%B0%D1%8F%29_%28L._Silvestre%2C_1724%29.jpg/220px-Marcybe%C5%82a_Zavi%C5%A1a_%28Aginskaja%29._%D0%9C%D0%B0%D1%80%D1%86%D1%8B%D0%B1%D1%8D%D0%BB%D0%B0_%D0%97%D0%B0%D0%B2%D1%96%D1%88%D0%B0_%28%D0%90%D0%B3%D1%96%D0%BD%D1%81%D0%BA%D0%B0%D1%8F%29_%28L._Silvestre%2C_1724%29.jpg)
25 липня 1734 року став підкоморієм великим литовським[13]. 1735 року підписав ухвалу генеральної ради Варшавської конфедерації 1733 року[14]. Цього ж року був нагороджений Орденом Білого Орла[15].
На початку 1735 року перебував із візитом у Петербурзі як екстраординарний посол короля[16], з нагоди чого був складений 1 березня представниками академічної преси привітальний вірш російською та німецькою мовами, який досі зберігається в музеї «кунст-камера» Російської Академії Наук[17].
1 січня 1736 року отримав посаду маршалка надвірного литовського[18].
Помер 16 серпня 1738 року[19]. Усі маєтності успадкувала вдова Марцибела[20]. 22 лютого 1740 року був похований у єзуїтському костелі в Мінську[21].
1727 року одружився з Марцибелою з Огінських, донькою Віленського воєводи Казимира Домініка Огінського[22]. Дітей не мали[3].
- ↑ Senatorowie i dygnitarze Wielkiego Księstwa Litewskiego 1386—1795 / за ред. J. Wolff — Kraków: 1885. — С. 182.
- ↑ Pamiętniki Krzysztofa Zawiszy, wojewody mińskiego (1666-1721) wyd. z oryg. rękopismu i opatrzone przypiskami przez Juliana Bartoszewicza,, Warszawa; Drukarnia Gazety Polskiej; Jan Zawisza, 1862, s. 14.
- ↑ а б в г Насевіч В. Завішы // Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя. У 3 т. / рэд. Г. П. Пашкоў і інш. — Мн.: Беларуская Энцыклапедыя, 2005. — Т. 1: Абаленскі — Кадэнцыя. — ISBN 985-11-0314-4. — С. 639.
- ↑ Pamiętniki Krzysztofa Zawiszy Wojewody Mińskiego (1666—1721), wyd. z oryg. rękopismu i opatrzone przypiskami przez Juliana Bartoszewicza, Warszawa: J. Zawisza, 1862, s. 372—373.
- ↑ Adam Kucharski, Staropolska turystyka uzdrowiskowa w XVIII wieku, [w:] Czasy nowożytne, Tom 23, 2010, s. 134.
- ↑ Urzędnicy Dawnej Rzeczypospolitej XII—XVIII wieku, Spisy, t. XI, Urzędnicy centralni i dostojnicy Wielkiego Księstwa Litewskiego XIV—XVIII wieku: Spisy, Polska Akademia Nauk. Biblioteka Kórnicka. Instytut Historii. Kórnik: Biblioteka Kórnicka, 1994, s. 252.
- ↑ Pamiętniki Krzysztofa Zawiszy, wojewody mińskiego <1666-1721> wydane z oryginalnego rękopismu i opatrzone przypiskami, Warszawa 1862, s. 356.
- ↑ Urzędnicy Dawnej Rzeczypospolitej XII—XVIII wieku, Spisy, t. XI, Urzędnicy centralni i dostojnicy Wielkiego Księstwa Litewskiego XIV—XVIII wieku: Spisy, Polska Akademia Nauk. Biblioteka Kórnicka. Instytut Historii. Kórnik: Biblioteka Kórnicka, 1994, s. 99.
- ↑ Teka Gabryela Junoszy Podoskiego, t. IV, Poznań 1856, s. 18, 315.
- ↑ Andrej Macuk, Polityka rosyjska w Rzeczypospolitej w 1733 roku a kandydatura «Piasta», [w:] Klio. Czasopismo poświęcone dziejom Polski i powszechnym, t. 29 (2)/20, s. 100.
- ↑ Volumina Legum, t. VI, Petersburg 1860, s. 309.
- ↑ Chomik Piotr, Kult Ikon Matki Bożej w Wielkim Księstwie Litewskim w XVI—XVIII wieku, Białystok, Wydział Historyczno-Socjologiczny Uniwersytetu w Białymstoku, 2003, s. 143, 312—313
- ↑ Urzędnicy Dawnej Rzeczypospolitej XII—XVIII wieku, Spisy, t. XI, Urzędnicy centralni i dostojnicy Wielkiego Księstwa Litewskiego XIV—XVIII wieku: Spisy, Polska Akademia Nauk. Biblioteka Kórnicka. Instytut Historii. Kórnik: Biblioteka Kórnicka, 1994, s. 151.
- ↑ Uchwała Rady Generalnej Konfederacji, 1735, s. 21.
- ↑ Kawalerowie i statuty Orderu Orła Białego 1705—2008, 2008.
- ↑ Manifest hr. Zawiszy podkom. W. X. L. Star. etc. Extraordynaryj. posła przy dworze Rossyjskim, 1735 d. 7 Januarii.
- ↑ Wołoszyński, Polacy w Rosji 1801—1830, Książka i Wiedza 1984.
- ↑ Urzędnicy Dawnej Rzeczypospolitej XII—XVIII wieku, Spisy, t. XI, Urzędnicy centralni i dostojnicy Wielkiego Księstwa Litewskiego XIV—XVIII wieku: Spisy, Polska Akademia Nauk. Biblioteka Kórnicka. Instytut Historii. Kórnik: Biblioteka Kórnicka, 1994, s. 79.
- ↑ Józef Wolff, Senatorowie i dygnitarze Wielkiego Księstwa Litewskiego: 1385—1795. — Kraków, 1885, s. 182.
- ↑ Насевіч Вячаслаў. Тэрыторыя Чэрвеньскага раёна ў перыяд феадалізму // Памяць/Чэрвенскі раён
- ↑ Relacya o Pogrzebie Jasnie Wielmoznego Jegomosci Pana P. Ignacego Rozyca Zawiszy, Marszałka Nadwornego W. X. L. w Kościele Mińskim Soc: Jesu, w tym Roku 1740. Dnia 22 Februarii odprawionego, przez trzy dnia trwaiącego.
- ↑ Światlena Niemagaj, Poczet właścicieli Śmiłowicz, w: Okolice Mińska: Swiat dzieciństwa Stanisława Moniuszki jako żródło jego inspiracji twórchych (PDF).
- Насевіч В. Завішы // Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя. У 3 т. / рэд. Г. П. Пашкоў і інш. — Мн.: Беларуская Энцыклапедыя, 2005. — Т. 1: Абаленскі — Кадэнцыя. — ISBN 985-11-0314-4. — С. 639.
|
- Народились 16 квітня
- Народились 1696
- Померли 16 серпня
- Померли 1738
- Завіші
- Кавалери ордена Білого Орла (Річ Посполита)
- Бобруйські старости
- Генерали І Речі Посполитої
- Депутати Сейму Речі Посполитої
- Дипломати Польщі
- Інтуркейські старости
- Маршалки надвірні литовські
- Мечники великі литовські
- Мінські старости
- Підкоморії великі литовські
- Полковники I Речі Посполитої
- Посли Польщі в Росії
- Світські сенатори Речі Посполитої
- Суміліські старости
- Хіславицькі старости
- Чечерські старости
- Члени королівського двору Августа III