Фабула
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/7d/%D0%A1%D1%85%D0%B5%D0%BC%D0%B0_%D1%81%D1%8E%D0%B6%D0%B5%D1%82%D1%83_%D1%82%D0%B0_%D1%84%D0%B0%D0%B1%D1%83%D0%BB%D0%B8.png/220px-%D0%A1%D1%85%D0%B5%D0%BC%D0%B0_%D1%81%D1%8E%D0%B6%D0%B5%D1%82%D1%83_%D1%82%D0%B0_%D1%84%D0%B0%D0%B1%D1%83%D0%BB%D0%B8.png)
Фабула — хронологічне, послідовне зображення подій у художньому творі, на відміну від сюжету, де події можуть зображатися непослідовно, в нехронологічному порядку або з пропусками. Фабула — чинник сюжету, його ядро, що визначає межі руху сюжету в часі й просторі; розповідь про події, змальовані в епічних, драматичних, ліро-епічних творах. Фабула й сюжет можуть збігатися, якщо викладені в обох випадках у чіткій причинно-часовій послідовності.
В античну епоху слово «фабула» мало значення: 1) байка (звідси нім. Fabel, англ. fable, франц. fabliau) як найменший прозовий жанр; 2) розповідна основа трагедії, наприклад, міф про Прометея, оброблений Есхілом («Прометей закутий»), а в пізнішій античності — випадок, взятий з переказу. Це поняття було запозичене літературознавством XIX—XX ст.[1]
Олександр Потебня, Іван Франко, Леся Українка розглядали фабулу як окреме вираження сюжету, його схему, логічно-послідовний виклад подій[1]. В естетиці російського реалізму XIX ст. фабулою називався стислий, позбавлений деталей розвиток дії в хронологічній або причинно-наслідковій послідовності[2].
У 1920-і зміст понять «сюжет» і «фабула» діаметрально змінився, порівняно з реалізмом[2]. Внесок у розмежування сюжету й фабули зробили представники російської «формальної школи» у 20-ті роки XX ст., зокрема Віктор Шкловський, Борис Томашевський, Микола Петровський, Борис Ейхенбаум. З їхньої позиції фабула — це хронологічний чи логічний порядок подій, який складає тло для сюжету. А сюжет — це те, в якому порядку події подано сприймачеві твору[1][3][4]. В радянських теоретиків літератури (зокрема Олександра Ревякіна, Леоніда Тимофєєва та ін.) пропонувалося відмовитися від терміна «фабула» як такого, що не має самостійного значення та вносить плутанину. Він зрідка використовувався в значенні стислого опису основних подій, або щодо художньої обробки сюжету[5].
Протиставлення фабули та сюжету властиве східним послідовникам російської «формальної школи»[6], тоді як на Заході йому відповідає протиставлення історії (англ. story, фр. histoire) та сюжету (англ. plot, фр. récit); історії та тексту (фр. texte); дії (фр. acción) та дискурсу (фр. discurso); або історії та дискурсу. Так, історію та дискурс протиставляв у праці «Категорії літературної оповіді» (фр. Les categories du recit littéraire, 1966) Цветан Тодоров. Історію та сюжет у «Наративному дискурсі» (фр. Discours du récit, 1972) Жерар Женетт. Історію та текст у «Наративній вигадці» (англ. Narrative fiction, 1983) Шломіт Ріммон-Кеннан. У «Наратології» (англ. Narratology, 1985) Міке Баль запропонувала трискладову схему фабула-історія-текст. Подібну схему дія-історія-дискурс навів у «Дія, історія, промова. Структура оповідної художньої літератури» (фр. Acción, relato, discurso. Estructura de la ficción narrativa, 1998) Хосе Ейнджел Гарсія Ланда[7].
Елементи фабули:
- ↑ а б в Літературознавчий словник-довідник / За ред. Р. Т. Гром’яка, Ю. І. Коваліва, В. І. Теремка. К.: ВЦ «Академія». 2007. с. 651—653.
- ↑ а б Владимир, Захаров. О фабуле и сюжете литературного произведения (англ.). Процитовано 6 травня 2020.
- ↑ Ханзен-Лёве, Оге (5 вересня 2017). Русский формализм. Методологическая реконструкция развития на основе принципа остранения (рос.). Litres. ISBN 978-5-457-48434-4.
- ↑ Літературознавчий словник-довідник / За ред. Р. Т. Гром’яка, Ю. І. Коваліва, В. І. Теремка. Київ: ВЦ «Академія». 2007. с. 689—690.
- ↑ Николаев А. И. Основы литературоведения. Издательство ЛИСТОС (амер.). Архів оригіналу за 4 березня 2021. Процитовано 6 травня 2020.
- ↑ Schmid, Wolf (2010). Narratology: An Introduction (англ.). Walter de Gruyter. с. 184. ISBN 978-3-11-022631-7.
- ↑ Schmid, Wolf (2010). Narratology: An Introduction (англ.). Walter de Gruyter. с. 190. ISBN 978-3-11-022631-7.
- Фабула // Словник української мови : в 11 т. — Київ : Наукова думка, 1970—1980.
- Фабула звинувачення // Юридична енциклопедія : [у 6 т.] / ред. кол.: Ю. С. Шемшученко (відп. ред.) [та ін.]. — К. : Українська енциклопедія ім. М. П. Бажана, 2004. — Т. 6 : Т — Я. — 768 с. — ISBN 966-7492-06-0.
- 229; 483; 519-520/mode/1up?view=theater Мітос; Подія; Типологія фабул; Фабула; Фабульний час // Літературознавча енциклопедія : у 2 т. / авт.-уклад. Ю. І. Ковалів. — Київ : ВЦ «Академія», 2007. — Т. 2 : М — Я. — С. 53; 229; 483; 519-520.
- Літературознавчий словник-довідник / За ред. Р. Т. Гром'яка, Ю. І. Коваліва, В. І. Теремка. — К.: ВЦ «Академія», 2007. — 752 с.
![]() |
Це незавершена стаття про літературу. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
|