Францішек Карпінський
Францішек Карпінський | |
---|---|
пол. Franciszek Karpiński | |
![]() | |
Народився | 4 жовтня 1741[1][2] Голосків, Коломийський район, Івано-Франківська область[3] |
Помер | 16 вересня 1825 (83 роки) або 4 вересня 1825[1] (83 роки) Вовковиськ, Гродненська губернія, Литовське генерал-губернаторство, Російська імперія |
Поховання | Lyskavad |
Країна | ![]() ![]() |
Діяльність | поет, перекладач, драматург, письменник, бібліотекар |
Галузь | поезія[4] |
Alma mater | Колегія єзуїтів, Львівська єзуїтська колегія і ЛНУ ім. І. Франка |
Знання мов | польська[5][1][…] |
Членство | Варшавське товариство друзів науки |
Роки активності | з 1781 |
Жанр | Сентименталізм |
Рід | Q124299574? |
Автограф | ![]() |
Францішек Карпінський (пол. Franciszek Karpiński; 4 жовтня 1741, с. Голосків поблизу Отинії, тепер Коломийський район — 16 вересня 1825 в м. Волковиськ, тепер Білорусь) — польський поет, драматург; представник сентименталізму.
Народився у сім'ї дрібних шляхтичів — син Анджея і Розалії Карпінських. Батько — адміністратор родинного села поета, власності Потоцьких.
Навчався спочатку в єзуїтському колегіумі Станіславова — школі з великими традиціями, заснованій у 1669 розбудовником міста Анджеєм Потоцьким. У 1718 р. перейшла до єзуїтів, які підняли її на дуже високий рівень. Тут він два роки вивчав риторику та філософію.
Після закінчення колегіуму вчився у Львівській єзуїтській академії, де здобув докторський ступінь з філософії і гуманітарних наук та бакалавра богослов'я. Півтора року Францішек навчався у Відні, де опанував іноземні мови та слухав лекції видатних натуралістів.
У віці 40 років видав перший том віршів.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a5/%C5%81yska%C5%AD%2C_Franci%C5%A1ak_Karpinski._%D0%9B%D1%8B%D1%81%D0%BA%D0%B0%D1%9E%2C_%D0%A4%D1%80%D0%B0%D0%BD%D1%86%D1%96%D1%88%D0%B0%D0%BA_%D0%9A%D0%B0%D1%80%D0%BF%D1%96%D0%BD%D1%81%D0%BA%D1%96_%28N._Orda%2C_1878%29.jpg/200px-%C5%81yska%C5%AD%2C_Franci%C5%A1ak_Karpinski._%D0%9B%D1%8B%D1%81%D0%BA%D0%B0%D1%9E%2C_%D0%A4%D1%80%D0%B0%D0%BD%D1%86%D1%96%D1%88%D0%B0%D0%BA_%D0%9A%D0%B0%D1%80%D0%BF%D1%96%D0%BD%D1%81%D0%BA%D1%96_%28N._Orda%2C_1878%29.jpg)
У 1819 Карпінський купив фільварок Харавщина у Волковиському повіті, де писав свої мемуари та провів залишок свого життя.
У нього було троє бранок серця, названих ним «Юстинами», однак ніколи не був одружений.
Гробниця поета знаходиться на кладовищі колишнього костелу в Лисково (біл. be-x-old:Лыскава (Берасьцейская вобласьць))
За свідченням істориків: 8 жовтня 1741 року — український опришок Олекса Довбуш нападає на маєток шляхтича Карпінського в селі Голосків Коломийського повіту і гуманно поводиться з породіллю і немовлям, майбутнім відомим польським поетом Францішеком Карпінським. Про те, яким ввічливим і люб'язним був Олекса Довбуш, розповів згодом у спогадах сам поет:
![]() |
Того дня, — пише Ф. Карпінський, — трапилась у домі моїх батьків дивна пригода. Сусід і приятель мого батька Козловський перестерігав його (батька) на кілька годин перед тим, коли я мав побачити світ, що славний на все Покуття опришок Олекса Довбуш, який у цих краях немало себе показував, мав напасти на дім моїх родичів з 12 молодцями. В тяжких болях лежала моя мати на ліжку, а батько покинув хату, побоюючись, щоб не втратив життя, забрав наскоро з собою все, що міг, і сховався в недалекому лісі, наказавши при своєму відході, щоб для того страшного гостя і його товаришів поставити на стіл хліб, сир і горілку. Через годину після мого народження прийшов у двір Довбуш зі своїми; застав у всьому домі лише мою матір на ліжку і бабу, що мене мила і на руках тримала, — більше не було нікого. Моя мати не могла говорити з болів і переляку, баба приступила до Довбуша зі мною на руках і каже: „Ось годину тому, як народилася дитина, зважай на Бога і на хвору матір, і на немовлятко і не роби ніякої шкоди, коли тебе приймають, як доброго гостя”. Ці слова зворушили серце ватажка; він наказав своїм молодцям, щоб поводили себе чемно і засів з ними до їжі й до горілки, якої було досить. Бабі дав потім три злотих червоних, а мою матір просив, щоб дала дитині на згадку, що він там був, ім’я — Олекса — бо так звався Довбуш — і пішов зі своїми, не зробивши ніякої шкоди | ![]() |
Під час навчання у Станіславові, 24 квітня 1754 року, Карпінський став свідком страти соратника і наступника Довбуша — Василя Баюрака біля міської ратуші.
Францішек Карпінський писав вірші, пісні і балади:
- ідилії (Лаура і Філон)
- вірші про кохання («До Юстини»)
- думи
- елегії,
- патріотичні вірші:
- релігійні пісні:
- «Ранкова пісня»
- «Всі наші повсякденні справи»
- «Бог йде з небес»
- «Пісня про народження Господа»
Інша поезія:
- переклад «Псалмів Давида»
- автобіографія «Історія мого віку та люди, з якими я жив», (1792)
- комедія «Оренда»
- трагедія «Болеслав III»,
- «Про вимову у прозі чи вірші» (1782)
У 1844 р. Маркіян Шашкевич опублікував в газеті «Зоря Галицька» вільний переклад на українську мову поезії Карпінського «До Юстини» та «Скарга на весну». у 1988 р. коломийський письменник і журналіст Микола Савчук переклав вірш Ф. Карпінського «Прощання з Ліндорою в горах».
Крім поезій, Карпінському належать також історичні спогади про місто Івано-Франківськ — у «Пам'ятниках», опублікованих в Кракові в 1844 р. Вони стали важливими джерелами з історії міста початку другої половини XVIII ст.
- пам'ятник у Коломиї, знищений у 1948 році комуністами[6]
- за іншими джерелами 16 вересня 1880 р., після святкового богослужіння в римо-католицькому парафіяльному костелі й проповіді священика М. Мартіна з нагоди ювілею видання збірки польського поета і драматурга Францішека Карпіньскі (1741—1825), уродженця с. Голоскова, нинішнього Коломийського р-ну, на пл. Ринок йому поставили пам'ятник. Відкриття збіглося в часі з етноґрафічною виставкою. Пам'ятник Ф. Карпіньскі виготовив професор «Школи красних наук» у Кракові В. Ґодомські. Відтоді нова площа отримала назву площі Карпінського (існує й інша версія — пл. Ринок була поділена й перейменована 1931 р., а не 1880 р.; тоді площею Карпінського названо сучасну пл. Шевченка. Згодом російські війська, які 15 вересня 1914 р. вступили в Коломию, знищили пам'ятник Ф. Карпіньскому і Т. Шевченкові. [1] [2]
- У місті Львів у 1871—1944 рр. була вулиця Францішека Карпінського.
- ↑ а б в г Dr. Constant v. Wurzbach Karpiński, Franz // Biographisches Lexikon des Kaiserthums Oesterreich: enthaltend die Lebensskizzen der denkwürdigen Personen, welche seit 1750 in den österreichischen Kronländern geboren wurden oder darin gelebt und gewirkt haben — Wien: 1856. — Vol. 11. — S. 16.
- ↑ Internetowy Polski Słownik Biograficzny
- ↑ Карпиньский Францишек // Большая советская энциклопедия: [в 30 т.] / под ред. А. М. Прохорова — 3-е изд. — Москва: Советская энциклопедия, 1969.
- ↑ а б Czech National Authority Database
- ↑ Bibliothèque nationale de France BNF: платформа відкритих даних — 2011.
- ↑ Kukiz Tadeusz. OBRAZ MATKI BOSKIEJ Kołomyjskiej (w kościele w Skomielnej Czarnej k. Myślenic) (пол.)
- Савчук М. Прощання у Ключеві // Червоний прапор [Коломия]. — 1988. — 27 серпняю — С. 3.
- Лемко І. Цікавинки з історії Львова. — Львів : Апріорі, 2011. — 128 с. : іл. — С. 43. — ISBN 978-617-629-024-7.
- Sobol Roman. Karpiński Franciszek h. Korab // Polski Słownik Biograficzny. — Wrocław — Warszawa — Kraków : Zakład Narodowy Imienia Ossolińskich, Wydawnictwo Polskiej Akademii Nauk, 1966. — t. XII/1, zeszyt 52. — S. 103—108. (пол.)
- ivfrankivsk.if.ua[недоступне посилання з липня 2019]
- Hołosków // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1882. — Т. III. — S. 107. (пол.) — S. 107. (пол.)
- Народились 4 жовтня
- Народились 1741
- Уродженці Голоскова (Коломийський район)
- Померли 16 вересня
- Померли 1825
- Померли 4 вересня
- Померли в Гродненській губернії
- Учні Львівського колегіуму єзуїтів
- Випускники Львівського університету
- Учні Станиславівського колегіуму єзуїтів
- Випускники Львівської академії єзуїтів
- Польські поети
- Польські драматурги
- Персоналії:Берестейська область
- Померли в Гродненській області