Екслібрис
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/7f/John_Forrest_bookplate.jpg/200px-John_Forrest_bookplate.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/uk/thumb/3/3a/%D0%9A%D1%83%D0%B4%D0%B5%D0%BB%D1%8F_%D0%9C%D0%B8%D0%BA%D0%BE%D0%BB%D0%B0_%D0%9F%D0%B0%D0%B2%D0%BB%D0%BE%D0%B2%D0%B8%D1%87_%281914-2004%29._%D0%95%D0%BA%D1%81%D0%BB%D1%96%D0%B1%D1%80%D0%B8%D1%81.jpg/200px-%D0%9A%D1%83%D0%B4%D0%B5%D0%BB%D1%8F_%D0%9C%D0%B8%D0%BA%D0%BE%D0%BB%D0%B0_%D0%9F%D0%B0%D0%B2%D0%BB%D0%BE%D0%B2%D0%B8%D1%87_%281914-2004%29._%D0%95%D0%BA%D1%81%D0%BB%D1%96%D0%B1%D1%80%D0%B8%D1%81.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/31/%D0%92.%D0%90.%D0%A1%D0%B2%D0%B8%D1%82%D0%B0%D0%BB%D1%8C%D1%81%D0%BA%D0%B8%D0%B9._%D0%AD%D0%BA%D1%81%D0%BB%D0%B8%D0%B1%D1%80%D0%B8%D1%81_%D0%B2%D1%80%D0%B0%D1%87%D0%B0_%D0%9C.%D0%9C._%D0%9C%D0%B5%D0%BB%D0%B5%D0%BD%D1%82%D1%8C%D0%B5%D0%B2%D0%B0.jpg/200px-%D0%92.%D0%90.%D0%A1%D0%B2%D0%B8%D1%82%D0%B0%D0%BB%D1%8C%D1%81%D0%BA%D0%B8%D0%B9._%D0%AD%D0%BA%D1%81%D0%BB%D0%B8%D0%B1%D1%80%D0%B8%D1%81_%D0%B2%D1%80%D0%B0%D1%87%D0%B0_%D0%9C.%D0%9C._%D0%9C%D0%B5%D0%BB%D0%B5%D0%BD%D1%82%D1%8C%D0%B5%D0%B2%D0%B0.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/uk/thumb/2/2f/Pinigin003.jpg/200px-Pinigin003.jpg)
Екслі́брис (лат. ех libris — «із книжок») — книжковий знак, невелика художньо виконана етикетка, де вказано, кому належить книжка.
Попередники екслібрисів — написи власників на рукописних книгах, і суперекслібриси — рельєфні зображення на оправі книжок (найстаріший із гербом Львова, датований 1545).
Історія
Батьківщиною екслібриса вважають Німеччину. Саме в Німеччині існував звичай карбувати цінні речі на знак належності приватній особі. Перші друковані книжки теж належали до цінних речей, тільки феодали, монастирі та купці могли собі дозволити мати у власності колекції книг і часто підписували їх чи малювали свій знак, щоб знову знайти свою книгу, наприклад, у випадку крадіжки. Спочатку ті, хто переписували книги, робили позначку про те, кому належить книга. Згодом ці позначки оформлювали у вигляді віньєти та малювали на початку або наприкінці книги. Природно, що намальовані від руки екслібриси були поширені в часи, коли бібліотеки були невеликі, адже нелегко було малювати однакове зображення на великій кількості книг.
Відоме ім'я першого власника екслібриса в Німеччині — це лицар Бернгар фон Рорбах (1460). Перші екслібриси створив німецький художник Альбрехт Дюрер (кінець 15 — початок 16 ст.). Йому належить створення приблизно двадцяти екслібрисів. Займалися створенням екслібрисів митці Лукас Кранах Старший і Ганс Гольбейн.
Із початком книгодрукування (XV ст.) виник новий спосіб позначення книг — наклеювання на внутрішньому боці обкладинки папірця з надрукованим написом «Ex libris» і прізвищем власника книжки. З розвитком друкарства освічені книголюби почали поєднувати власницькі написи з елементами, що мали прикрасити книгу. Як художній знак і витвір графічного мистецтва екслібрис почав відігравати роль декоративного елемента, органічно поєднаного з книгою.
Деякі книговласники прикрашали свої книжки розкішними оправами, на яких золотом витискали герби, вензелі, монограми, емблеми чи девізи — такі екслібриси отримали назву суперекслібриси. Суперекслібриси зустрічаються на пергаментних і шкіряних оправах французьких та італійських книг XVI—XVII століть. Одним з найвідоміших авторів суперекслібрисів був французький видавець, літератор і перекладач Жоффруа Торі (його праці були в бібліотеці французького короля Франциска I та в книгозбірках колекціонерів Ґрольє та італійця Майоли).
Збирачі книг надавали зовнішньому вигляду книги великого значення. Окрім гербових екслібрисів були популярні тиснені художні зображення символічного або алегоричного змісту.
З XIX століття пишні герби та хитромудрі вензелі вийшли з моди, натомість, популярними стали звичайні монограми, витиснені на зовнішньому боці обкладинки.
Історія екслібрису в Україні
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c3/%D0%A1%D1%83%D0%BF%D0%B5%D1%80%D0%B5%D0%BA%D1%81%D0%BB%D1%96%D0%B1%D1%80%D0%B8%D1%81_%D0%9D%D1%83%D0%BC%D1%96%D0%B7%D0%BC%D0%B0%D1%82%D0%B8%D1%87%D0%BD%D0%BE%D0%B3%D0%BE_%D0%BA%D0%B0%D0%B1%D1%96%D0%BD%D0%B5%D1%82%D1%83_%D0%A3%D0%BD%D1%96%D0%B2%D0%B5%D1%80%D1%81%D0%B8%D1%82%D0%B5%D1%82%D1%83_%D0%A1%D0%B2%D1%8F%D1%82%D0%BE%D0%B3%D0%BE_%D0%92%D0%BE%D0%BB%D0%BE%D0%B4%D0%B8%D0%BC%D0%B8%D1%80%D0%B0_%D1%83_%D0%9A%D0%B8%D1%94%D0%B2%D1%96.jpg/220px-%D0%A1%D1%83%D0%BF%D0%B5%D1%80%D0%B5%D0%BA%D1%81%D0%BB%D1%96%D0%B1%D1%80%D0%B8%D1%81_%D0%9D%D1%83%D0%BC%D1%96%D0%B7%D0%BC%D0%B0%D1%82%D0%B8%D1%87%D0%BD%D0%BE%D0%B3%D0%BE_%D0%BA%D0%B0%D0%B1%D1%96%D0%BD%D0%B5%D1%82%D1%83_%D0%A3%D0%BD%D1%96%D0%B2%D0%B5%D1%80%D1%81%D0%B8%D1%82%D0%B5%D1%82%D1%83_%D0%A1%D0%B2%D1%8F%D1%82%D0%BE%D0%B3%D0%BE_%D0%92%D0%BE%D0%BB%D0%BE%D0%B4%D0%B8%D0%BC%D0%B8%D1%80%D0%B0_%D1%83_%D0%9A%D0%B8%D1%94%D0%B2%D1%96.jpg)
Друковані екслібриси започатковані в Україні у кінець 16 — на початку 17 ст. Відомі три роботи львівського гравера Яна Зярнко, які він виконав для Якова Собеського, галицького магната Петра Даниловича та коронного гетьмана Великого князівства Литовського Яна-Кароля Ходкевича. На усіх трьох екслібрисах зображенні герби власників книжок, прикрашені девізами та картушами[1].
До 18 ст. в екслібрисах переважали зображення гербів власників, 20 ст. популярними стали сюжетні екслібриси.
У цьому жанрі працювали О. Кульчицька, Я. Музика, М. Осінчук, О. Оброца, Лев Ґец[2][3] та інші. «Гурток українських екслібрисистів» (співзаснований І. Крип'якевичем з І. Крушельницьким та П. Ковжуном, 1931)[2]. Проводилися виставки екслібрисів[2].
У 1930-х роках в області ексклібрисів натхненно працював київський художник Сергій Конончук, для якого це — не лише книжковий знак, а й своєрідний портрет господаря книжки, відбиття його інтересів, смаків, уподобань. Досягав цього автор за допомогою символів, алегорій, а також зображуючи різні предмети, постаті. Очевидно, таке сполучення зображальних елементів асоціювалося з авторським сприйняттям навколишнього світу. Виразно трактовані екслібриси Н.Радзієвської, К.Юкельсон, Ю.Палійчука.
-
Сергій Конончук. Екслібрис Ю.Палійчука. 1940. Туш, перо
-
Сергій Конончук. Екслібрис Н.Радзієвської. 1930. Туш, перо
-
Сергій Конончук. Екслібрис С.Ушинського. 1940. Туш, перо
-
Боднар Ігор Ярославович. «Гоголіана», екслібрис В.Вітрука, 1981 р.
Із сучасних художників Тернопільщини екслібриси створив наприкінці 1960-х Є. Удін. Нині в цьому жанрі плідно працюють М. Дмітрух, І. Зілінко, Я. Омелян, О. Федорів, М. Харинович, П. Шпорчук та інші тернопільські художники.
Видатним майстром екслібрису є заслужений художник України Микола Стратілат.
Значну частину сучасних екслібрисів становлять книжкові знаки українських письменників, видавництв, музеїв, колекцій.
У сюжетах екслібрисів фігурує переважно образ книжки. Окремі з них виконано за мотивами літературних і фольклорних творів.
Техніки виконання екслібрисів
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d0/Supralibros_18th_century.jpg/400px-Supralibros_18th_century.jpg)
Техніка виготовлення екслібрисів різноманітна і збігається з техніками гравюри:
- дереворит;
- шовкографія;
- ліногравюра;
- цинкографія;
- туш, перо;
- літографія
- олівець;
- комп'ютерна графіка
тощо.
Засоби, якими користуються художники-графіки у створенні образів, на перший погляд, дуже обмежені — пляма, лінія, штрих, об'єм. Проте, для мистецтва екслібриса характерне розмаїття та витонченість форм, образів, тональностей, широкий тематизм [Сафонова].
Екслібриси в різних стилях
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/uk/thumb/4/4a/%D0%92%D1%80%D1%83%D0%B1%D0%B5%D0%BB%D1%8C%2C_%D1%8D%D0%BA%D1%81%D0%BB%D0%B8%D0%B1%D1%80%D0%B8%D1%81_%D0%9E%D1%81%D1%82%D1%80%D0%BE%D1%83%D1%85%D0%BE%D0%B2%D1%83%D0%98%D0%BB%D1%8C%D0%B5%D0%A1%D0%B5%D0%BC%D0%B5%D0%BD%D0%BE%D0%B2%D0%B8%D1%87%D1%83.jpg/200px-%D0%92%D1%80%D1%83%D0%B1%D0%B5%D0%BB%D1%8C%2C_%D1%8D%D0%BA%D1%81%D0%BB%D0%B8%D0%B1%D1%80%D0%B8%D1%81_%D0%9E%D1%81%D1%82%D1%80%D0%BE%D1%83%D1%85%D0%BE%D0%B2%D1%83%D0%98%D0%BB%D1%8C%D0%B5%D0%A1%D0%B5%D0%BC%D0%B5%D0%BD%D0%BE%D0%B2%D0%B8%D1%87%D1%83.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/8e/Exlibris_of_Notthafft_by_I.Bilibin_%281912%29.jpg/200px-Exlibris_of_Notthafft_by_I.Bilibin_%281912%29.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/96/JakobWackernagelExLibris.jpg/200px-JakobWackernagelExLibris.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d6/%D0%9E_August_Stoehr%2C_exlibris.1902.jpg/200px-%D0%9E_August_Stoehr%2C_exlibris.1902.jpg)
-
Анонім кінця 18 ст. Екслібрис О.А. Безбородька, пасторальний мотив доби класицизму.
-
Нарбут Георгій Іванович (1886-1920). Екслібрис мистецтвознавця Миколая Врангеля, 1914 р.
-
Анонім кінця 19 ст. Екслібрис Генрі Ешбі з портретом, 1890 р.
-
Чехонін Сергій Васильович (1878 - 1936), екслібрис Вичегжаніної Л.С., 1921 р.
-
Чехонін Сергій Васильович. Екслібрис М. Соколовської, 1921 р.
-
Александр Рікер (1856-1920). Екслібрис Нарсіс Клавелл, поч. 20 ст.
-
Сілін Олександр Дмитрович «Екслібрис Удалова Ф.М.», 1924 р., історизм.
-
Худ. Алоїс Кольб. Екслібрис Франца Дегена, початок 20 ст.
-
Світальський Володимир Олександрович. Власний екслібрис в стилі конструктивізму початку 20 ст.
-
Копенгагенська університетська бібліотека, кольоровий екслібрис 1912 р.
-
Мирон Левицький. Екслібрис Наталі Матчак, 1943 рік.
-
Криворучко Орест Іванович. «Генрі Ганлет». Екслібрис
-
Святослав Воробченко. Екслібрис Михайла Іжика, 2017 рік.
Колекціонери екслібрисів
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e0/Ex-libris_d%27Eug%C3%A8ne_Viollet-le-Duc.jpg/200px-Ex-libris_d%27Eug%C3%A8ne_Viollet-le-Duc.jpg)
Чимало тернополян мають власні екслібриси. Їх колекціонували Е. Бергер, І. Ґерета, нині — фахівці ДАТО, ТОКМ, а також Н. Волинець, І. Пилипець, В. Сушкевич та ін.
Серед відомих колекцій екслібрисів:
- Сільванський Сергій Олександрович (1893—1937) відомий у Херсоні та у Москві бібліофіл та колекціонер книжкових знаків. Його колекція відома тим, що власник збирав екслібриси провінційних художників, мало відомих у столичних містах. Колекція Сергія Сільванського, одна з найкращих на землях України, нараховувала близько 3500 зразків екслібрисів. Рятуючи власне зібрання екслібрисів від знищення в період сталінських репресій, С. Сільванський був вимушений розпродати його у Москві. Його бібліотека зникла і її розшуки тривають до початку 21 ст.
- Савонько Володимир Степнович (1877—1937?) полковник артилерії царської армії, згодом перейшов до РККА. Голова ленінградського товариства екслібрисистів, котре існувало у 1922—1930 рр. Зібрав колекцію екслібрисів у 10000 примірників, доповнену суперекслібрисами 18–20 ст., друкарськими ярликами та штемпелями. Склав власну картотеку-каталог збірки. Збірка Савонько В. С. 1941 року перейшла до фондів Російської національної бібліотеки.
- Колекція Фортинського. Сергій Петрович Фортинський (1906—1971), доктор юридичних наук (Росія, Москва), почав збирати екслібриси у 1920 р. Вже до 1926 р. він зібрав приблизно 500 екслібрисів. Він купував як поодинокі зразки, так і цілі колекції. У художниці Н. С. Бом Григорьєвої він придбав 1500 знаків, у професора Декмана — 13000, у колекціонера І. Н. Жучкова — 1100. На 1970 рік в його колекції налічувалося 35000 екслібрисів.
- Збірка Вілінбахова. Борис Вілінбахов (1897—1969) — викладач Військового училища. Знаки збирав тридцять три роки. Його збірка мала приблизно 35000 екслібрисів.
- Колекція Пауля Амбура. Пауль Амбур з Естонії. Листувався майже із двомастами колекціонерами із тридцяти двох країн. Його колекція мала близько 40000 знаків. Окрім екслібрисів, він збирав книжки про ці знаки (близько 500) і сам написав тридцять досліджень про екслібрис.
-
Екслібрис Баварської державної бібліотеки (Королівська бібліотека). 19 століття.
-
Екслібрис бібліотеки Вільнюського університету, в ті часи Університету Стефана Баторія.
-
Екслібрис шведського та норвезького короля Оскара II.
Екслібриси Імператорського Ермітажу
-
Бібліотека відділу старожитностей Імператорського Ермітажу, екслібрис
-
Худ. барон Арміній Євгенович фон Фелькерзам (1864-1918). Екслібрис Бібліотеки Зимового палацу 1907 р.
-
Імператорська Ермітажна іноземна бібліотека, екслібрис
Коломан Мозер. Екслібриси
-
Екслібрис Отто Цукеркандла, 1906 р.
-
Екслібрис Адель Блох із казковим сюжетом, 1905 р.
-
Екслібрис Фріца Верндорфера, 1903 р.
Ефраім-Моше Лілієн (1874—1925) Екслібриси доби сецесії
-
Екслібрис Ансельма Гартога
-
Екслібрис Річарда Шустера
-
Екслібрис Мартина Бреслауера
Прага на екслібрисах
-
Шимон Тавік Франтішек. «Екслібрис Арне Новака», дереворит 1916 р.
-
Шимон Тавік Франтішек. «Екслібрис Фердинанда Хейна», 1918 р.
-
Шимон Тавік Франтішек. «Екслібрис Д.Л та С.Л. Роуз», акватінта 1924 р.
-
Шимон Тавік Франтішек. «Екслібрис Вацлава Мареша», акватінта 1927 р.
Див. також
- Графіка
- Офорт
- Дереворит
- Мідьорит
- Ліногравюра
- Літографія
- Силует (графіка)
- Ермітаж, друкована графіка
- Історія німецького екслібриса
- Видавнича марка
- Екслібрис доби СРСР
Примітки
- ↑ Знаки книжкової власності: книга, графіка, колекція
- ↑ а б в Архів Івана Крип'якевича. Інвентарний опис Упорядник Ярослав Федорук Київ — Львів 2005 ISBN 966-02-3684-0
- ↑ листування у справі ex-libris поміж Кульчицькою, Ґецом, Крип'якеквичем у архівній збірці останнього
Література
- Український книжковий знак ХІХ-ХХ століть : каталог колекції Степана Давимуки : у 3 т. / НАН України, Львів. нац. наук. б-ка ім. Василя Стефаника ; упоряд. і вступ. ст. Лариса Купчинська ; наук. ред. Лідія Сніцарчук. – Львів : Апріорі, 2017.
- Т. 1 : А-Д. – 2017. – 671 с. : іл.
- Т. 2 : Е-О. – 2017. – 595, [2] с.
- Т. 3 : П-Я. Додаток. – 2017. – 671 с.
- Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2004–2010. — ISBN 966-528-197-6.
- Екслібрис: Збірник Асоціації незалежних українських мистців. Перший випуск. — Л., 1932.
- Екслібриси: книжкові знаки / Я. Омелян. – Тернопіль, 2006. – 112 с.
- Костенко Олександр Євгенійович. Життєдіяльність Сергія Пилиповича Конончука (1912—1941) — українського графіка першої половини XX століття. Робота в Київському МАН «Дослідник». — К., 2011.
- Нестеренко П. Історія українського екслібриса. Наукове видання. — Київ: Темпора, 2010. — 328 с.
- Бердичевський Яків. Книжкові знаки сучасників Т. Г. Шевченка / Пер. з рос. — К.: Дух і літера, 2007. — 84 с. — ISBN 966-378-038-Х.
- Бердичевський Яків. Народ книги. — К.: Дух і літера, 2009. — 498 с., іл. — ISBN 978-966-378-132-7.
- Український екслібрис / А. В'юник. – К., 1964. – 46 с.
- Книжные знаки русских художников. — Петрополис, 1922.
- Савонько В. С. Опыт истории экслибрисных коллекций в СССР / В. С. Савонько. — Л., 1937.
- Херсонский музей // Рабочий. — 1926. — 7 окт.
- Минаев Е. Н. Экслибрисы художников Росийской Федерации. — М.: Сов. Россия, 1971.
- Катушкина Е. С., Сапрыкина Н. Г. Экслибрис в собрании Научной библиотеки Московского университета. Альбом-каталог. — М: Изд-во Моск. ун-та, 1985. — 224 с.
- Ивенский С. Г. Книжный знак: история, теория, практика художественного развития. — М.: Книга, 1988
Посилання
- Екслібріс // Українська мала енциклопедія : 16 кн. : у 8 т. / проф. Є. Онацький. — Накладом Адміністратури УАПЦ в Аргентині. — Буенос-Айрес, 1958. — Т. 2 : Д — Є, кн. 3. — С. 406. — 1000 екз.
- Екслібрис // Літературознавча енциклопедія : у 2 т. / авт.-уклад. Ю. І. Ковалів. — Київ : ВЦ «Академія», 2007. — Т. 1 : А — Л. — С. 320.
- Суперекслібрис // Літературознавча енциклопедія : у 2 т. / авт.-уклад. Ю. І. Ковалів. — Київ : ВЦ «Академія», 2007. — Т. 2 : М — Я. — С. 444.
- В. Ю. Соколов. Екслібрис // Українська бібліотечна енциклопедія
- Сапко Мирослава. Знаки книжкової власності: книга, графіка, колекція
- Сафонова Т. В. Мистецтво танцю в українському екслібрисі: витоки, колорит, художня мова
- Співак В. М. Мистецтво екслібрису [Альбом-каталог] / В. М. Співак. — Черкаси, 2010. — 63 с.
- Українська пісня в екслібрисах харків'ян [Каталог] / [уклад. В. П. Бурмака та ін.]. — Харків: ТОВ Планета-Принт, 2001. — 52 с.
- Екслібриси українських художників [Альбом] / [упоряд. Андрій Вьюник] — К.: Мистецтво, 1977. — 247 с.
- АРХІВажлива справа": колекція екслібрисів. Автор: Оксана Олійник | 03 березня 2015 19:21