Катаріна Барлі
Катаріна Барлі нім. Katarina Barley | |
![]() | |
Народження: |
19 листопада 1968[1][2][…] (55 років) Кельн, Північний Рейн-Вестфалія, ФРН[1] |
---|---|
Країна: | Німеччина[4][5] і Велика Британія[4] |
Освіта: | Марбурзький університет, Університет Париж XI і Вестфальський університет імені Вільгельма |
Ступінь: | доктор праваd[1] (1998) |
Партія: | Соціал-демократична партія Німеччини |
Шлюб: | Marco van den Bergd[6] |
Автограф: | ![]() |
Катарі́на Ба́рлі (нім. Katarina Barley, транск. [ˈbɑːli]; 19 листопада 1968, Кельн) — німецько-британська[7] юристка і політикиня, з 2013 по 2019 роки — член Бундестагу. З 2 липня 2019 року Барлі — депутатка Європейського парламенту дев'ятого скликання, 3 липня 2019 року обрана заступницею голови Європейського парламенту.
До того Барлі обіймала посаду міністерки у справах сім'ї, літніх громадян, жінок та молоді (червень 2017—березень 2018), міністерки праці та соціальних питань у третьому уряді Анґели Меркель (вересень 2017—березень 2018) та міністерки юстиції та прав захисту споживачів у четвертому уряді Анґели Меркель (березень 2018—червень 2019).
Походження, навчання та кар'єра
Барлі — дочка британського редактора «Німецької хвилі» (Deutsche Welle) та німецької лікарки[8] — закінчила гімназію в Роденкірхені у Кельні. Після успішної здачі іспитів вступила до Марбурзького університету та продовжила навчання по обміну в Університеті Париж XI, де у 1990 році отримала диплом з французького права — Diplôme de droit français.[9] Після першого державного іспиту в 1993 році Барлі розпочала роботу над докторською дисертацією з професором Бодо П'єрот у Мюнстерському університеті, яку вона закінчила у 1998 році.
Після другого державного іспиту в 1998 році Барлі спочатку працювала адвокаткою у великій гамбурзькій юридичній фірмі з медичного права, після чого вона змінила роботу і почала працювати науковою співробітницею в ландтазі землі Рейнланд-Пфальц. Опісля Барлі працювала науковою співробітницею Федерального конституційного суду з Ренатою Єґер, пізніше — суддею в земельному суді Тріра, а також в участковому суді Віттліха. З 2008 року до виборів у Бундестаг Барлі працювала референткою в земельному Міністерстві юстиції та захисту прав споживачів у Майнці, співпрацюючи з такими міністрами як Гайнцом Ґеорґом Бамберґером та Йохеном Гартлоффом.[10] З 2010 року Барлі є членкинею земельної консультативної ради державних службовців у профспілці ver.di.
Особисте життя
Барлі розлучена, має двох синів.[11] Проживає разом з Марком ван ден Берґом.[12]
Політична кар'єра
У 1994 році у 26-річному віці Катаріна Барлі стала членкинею Соціал-демократичної партії Німеччини (СДП). З 2005 по 2016 роки вона належала до регіональної ради правління СДП району Трір-Саарбург, а з 2010 року стала головою ради правління. З 2017 року Барлі — член федеральної ради правління СДП.[13]
На початку листопада 2015 року колишній голова ради правління СДП — Зіґмар Ґабрієль — запропонував кандидатуру Барлі на посаду генеральної секретарки СДП.[14] 11 грудня 2015 року на партійному з'їзді СДП Барлі отримала 93 % голосів делегатів з'їзду[15] та стала наступницею Ясмін Фагімі. У квітні 2016 року Барлі запропонувала кандидатуру Юліане Зайферт з державної канцелярії землі Рейнланд-Пфальц на вільну посаду управительки СДП, що пустувала з 2012 року.[16] З 2016 року Барлі є федеральною представницею у раді другого державного телеканалу — ZDF.[17]
Депутатка у Бундестазі (2013—2019)
На парламентських виборах 2013 року Барлі балотувалася в одномандатному виборчому 204-му окрузі (Трір) та отримала 31,1 % голосів.[18] Вона пройшла до Бундестагу, будучи 7-ю у списках СДП.[19]
У фракції СДП Барлі належала до парламентських лівих.[20]
На парламентських виборах 24 вересня 2017 року Барлі програла вибори в одномандатному 203-му окрузі (Трір), отримавши 33,7 % голосів; перемогу здобув кандидат від ХДС Андреас Штейер, набравши 37,9 % голосів виборців.[21] Утім, Катаріна Барлі пройшла в Бундестаг, зайнявши 3-є місцем у партійному списку в районі Трір-Саарбург.
Після виборів до Європейського парламенту в 2019 році Барлі повідомила президенту Німеччини про зречення свого мандату депутатки Бундестагу, який завершився 1 липня 2019 року.[22] Її наступницею стала Ізабель Макензен.[23]
Міністерка у справах сім'ї, літніх громадян, жінок та молоді (2017—2018)
2 червня 2017 року Катаріна Барлі була призначена міністеркою у справах сім'ї, літніх громадян, жінок та молоді у третьому уряді Анґели Меркель та передала свій пост генеральної секретарки СДП.[24] Вона стала наступницею Мануели Швезіг, яка заступила на пост міністр-президента землі Мекленбург-Передня Померанія після відставки Ервіна Зеллерінґа.[25] Барлі виконувала міністерські обов'язки до присяги нового четвертого уряду Анґели Меркель 14 березня 2018 року.[26][27]
28 вересня 2017 року президент Німеччини Штайнмаєр звільнив з посади міністерку праці та соціальних питань Андреа Налес за її проханням, так як вона була обрана лідеркою фракції СДП у Бундестазі. Глава уряду Ангела Меркель попросила Катаріну Барлі прийняти другий міністерський портфель на додаток до вже наявного.[28]
Міністерка юстиції та прав захисту споживачів (2018—2019)
14 березня 2018 року Федеральний президент Німеччини Франк-Вальтер Штайнмаєр призначив Катаріну Барлі на посаду міністра юстиції та прав захисту споживачів Німеччини у четвертому уряді Анґели Меркель.[29]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/26/2019-04-12_Katarina_Barley_by_Olaf_Kosinsky-_MG_0454.jpg/220px-2019-04-12_Katarina_Barley_by_Olaf_Kosinsky-_MG_0454.jpg)
17 жовтня 2018 року президія СДП разом з Удо Булльманном одноголосно номінувала Катаріну Барлі головною кандидаткою на вибори до Європейського парламенту,[30] куди вона була обрана у 2019 році. Ще до виборів Барлі повідомила, що залишає свій міністерський пост, незважаючи на майбутні результати. 27 червня 2019 року вона була звільнена з посади міністра юстиції та прав захисту споживачів, її наступницею стала Крістіне Ламбрехт.
Депутатка в Європейському парламенті (з 2019)
2 липня 2019 Барлі отримала мандат Європейського парламенту дев'ятого скликання, 3 липня 2019 року вона була обрана заступницею голови Європейського парламенту.[31] Барлі належить до постійного складу комітету з громадських прав, юстиції та внутрішніх справ, а також бере участь у комітеті з закордонних справ.[32]
Переконання
У лютому 2017 року Катаріна Барлі опублікувала у виданні «The European» статтю під назвою «Europa ist unsere Zukunft» («Європа — наше майбутнє»), в якій, пояснюючи особисте ставлення до цієї теми, торкнулася історії своєї родини. За словами Барлі, її батько народився в Лінкольнширі в 1935 році й в дитинстві любив спостерігати за бомбардувальниками, які злітали з побудованого неподалік аеродрому. Можливо, він бачив і літаки, які вирушали на бомбардування Дрездена в 1945 році, в ході якого ледь не загинула родина її матері, і Барлі згадала про це, як одну з головних причин своєї прихильності ідеалам єдиної та мирної Європи.[33]
Примітки
- ↑ а б в http://bundestag.de/bundestag/abgeordnete18/biografien/B/barley_katarina/258248
- ↑ Stammdaten aller Abgeordneten des Deutschen Bundestages
- ↑ Енциклопедія Брокгауз
- ↑ а б https://www.munzinger.de/search/portrait/Katarina+Barley/0/30551.html
- ↑ Members of the European Parliament, Членове на Европейския парламент, Diputados al Parlamento Europeo, Poslanci Evropského parlamentu, Medlemmer af Europa-Parlamentet, Mitglieder des Europäischen Parlaments, Euroopa Parlamendi liikmed, Βουλευτές του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου, Députés au Parlement européen, Feisirí Pharlaimint na hEorpa, Zastupnici u Europskom parlamentu, Deputati al Parlamento europeo, Eiropas Parlamenta deputāti, Europos Parlamento nariai, Az Európai Parlament képviselői, Il-Membri tal-Parlament Ewropew, Leden van het Europees Parlement, Posłowie do Parlamentu Europejskiego, Deputados ao Parlamento Europeu, Deputații în Parlamentul European, Poslanci Európskeho parlamentu, Poslanci Evropskega parlamenta, Euroopan parlamentin jäsenet, Europaparlamentets ledamöter
- ↑ http://godipa.de/
- ↑ Gaugele, Jochen; Kerl, Christian; Quoos, Jörg (25 червня 2016). EU-REFERENDUM: Barley zum Brexit: „Jetzt ist nichts mehr wie vorher“. www.morgenpost.de (de-DE) . Berliner Morgenpost. Процитовано 18 липня 2019.
- ↑ Katarina Barley - Munzinger Biographie. www.munzinger.de. Процитовано 18 липня 2019.
- ↑ Person | Katarina Barley (de-DE) . Процитовано 18 липня 2019.
- ↑ Katarina Barley (нім.). RTL. Процитовано 3 листопада 2018.
- ↑ Sturm, Daniel Friedrich (16 лютого 2016). Katarina Barley: Was Gabriels neue SPD-Generalin vorhat. Die Welt (нім.). Процитовано 18 липня 2019.
- ↑ Fritzen, Marek. Bundesjustizministerin und der Profi-Basketballtrainer sind verbandelt: Love, Love, Love: Was Katarina Barley und Marco van den Berg verbindet. Volksfreund (нім.). Процитовано 18 липня 2019.
- ↑ Dr. Katarina Barley. Sozialdemokratische Partei Deutschlands (SPD) (нім.). Процитовано 18 липня 2019.
- ↑ Gabriels Kandidatin: Katarina Barley soll neue SPD-Generalsekretärin werden. Spiegel Online (нім.). 1 листопада 2015. Процитовано 18 липня 2019.
- ↑ Berlin, Christoph Hickmann (2015). Die Frau, die Gabriel mäßigen soll. sueddeutsche.de (нім.). ISSN 0174-4917. Процитовано 18 липня 2019.
- ↑ Doering, Kai (22 квітня 2016). Juliane Seifert wird SPD-Bundesgeschäftsführerin. vorwärts (нім.). vorwärts. Процитовано 18 липня 2019.
- ↑ Gäbler, Bernd (8 липня 2016). ZDF: Einflussnahme durch die Hintertür. Die Zeit (de-DE) . ISSN 0044-2070. Процитовано 18 липня 2019.
- ↑ Stadt Trier. www.trier.de (нім.). Процитовано 18 липня 2019.
- ↑ Der Bundeswahlleiter. web.archive.org (нім.). 16 жовтня 2015. Процитовано 18 липня 2019.
- ↑ Parlamentarische Linke - Unsere Mitglieder. Parlamentarische Linke (de-DE) . Процитовано 18 липня 2019.
- ↑ Ergebnisse Trier - Der Bundeswahlleiter. www.bundeswahlleiter.de (нім.). Процитовано 18 липня 2019.
- ↑ Katarina Barley. www.facebook.com (нім.). Процитовано 18 липня 2019.
- ↑ Kreilinger, Wolfgang. Niederkirchen: Isabel Mackensen auf dem Weg nach Berlin. www.rheinpfalz.de (нім.). Die Rheinpfalz. Процитовано 18 липня 2019.
- ↑ Barley als Bundesfamilienministerin vereidigt. Pfalz-Express (de-DE) . 2 червня 2017. Процитовано 18 липня 2019.
- ↑ Sellerings Rücktritt löst Personalrochade bei der SPD aus | DW | 30.05.2017. DW.COM (de-DE) . Deutsche Welle. Процитовано 18 липня 2019.[недоступне посилання з жовтня 2019]
- ↑ Wechsel an SPD-Fraktionsspitze: Barley soll Arbeitsministerium von Nahles mit übernehmen. RP ONLINE (нім.). Процитовано 18 липня 2019.
- ↑ Katarina Barley. Startseite (нім.). Архів оригіналу за 7 лютого 2019. Процитовано 18 липня 2019.
- ↑ Dr. Katarina Barley leitet vorübergehend das BMAS (нім.). Bundesministerium für Arbeit und Soziales. 2 жовтня 2017. Процитовано 3 листопада 2018.
- ↑ Große Koalition: Das neue Kabinett auf einen Blick. Spiegel Online (нім.). 14 березня 2018. Процитовано 18 липня 2019.
- ↑ tagesschau.de. SPD nominiert Barley als Kandidatin für Europawahl. tagesschau.de (нім.). Процитовано 18 липня 2019.
- ↑ Europäische Union: Drei Deutsche werden Vizepräsidentinnen im EU-Parlament. Die Zeit (de-DE) . 3 липня 2019. ISSN 0044-2070. Процитовано 18 липня 2019.
- ↑ Home | Katarina BARLEY | Abgeordnete | Europäisches Parlament. www.europarl.europa.eu (нім.). Процитовано 18 липня 2019.
- ↑ Katarina Barley (17 лютого 2017). Europa ist unsere Zukunft (нім.). The European. Процитовано 4 листопада 2018.
Посилання
- Katarina Barley (англ) . Федеральний уряд Німеччини. Процитовано 4 березня 2019.
- Katarina Barley (нім.). Бундестаг. Процитовано 3 листопада 2018.
- Katarina Barley (нім.). Bundesministerium der Justiz und für Verbraucherschutz. Процитовано 3 листопада 2018.
|
|
|
- Народились 19 листопада
- Народились 1968
- Уродженці Кельна
- Випускники Марбурзького університету
- Випускники Вестфальського університету імені Вільгельма
- Доктори права
- Члени Соціал-демократичної партії Німеччини
- Депутати Європарламенту від Німеччини
- Міністри юстиції Німеччини
- Міністри праці Німеччини
- Політики Німеччини
- Німецькі жінки-політики
- Політикині XXI століття
- Політики XXI століття
- Німецькі правники
- Випускники Паризького університету