Енгельберт Дольфус
Енгельберт Дольфус | |
---|---|
нім. Engelbert Dollfuß | |
![]() | |
Федеральний канцлер Австрії | |
20 травня 1932 — 25 липня 1934 | |
Попередник | Карл Буреш |
Наступник | Курт Шушніг |
Народився | 4 жовтня 1892[1][2] Тексінгталь, Австро-Угорщина |
Помер | 25 липня 1934[1][2][…] (41 рік) Відень, Федеративна держава Австрія[1] |
Похований | Engelbert Dollfuss's graved |
Відомий як | політик, дипломат, адвокат, військовослужбовець |
Місце роботи | Федеральний уряд Австрії |
Країна | Австрія |
Alma mater | Віденський університет |
Політична партія | Вітчизняний фронт |
У шлюбі з | Альвін Дольфус |
Діти | Eva Dollfussd |
Релігія | Католик |
Нагороди | |
Підпис | Файл:Енгельберт Дольфус у формі обер-лейтенанта гірських частин австро-угорської армії (1933). |
![]() | |
Е́нгельберт До́льфус (нім. Engelbert Dollfuß; 4 жовтня 1892 Тексінг, Нижня Австрія — 25 липня 1934, Відень, Австрія) — австрійський політичний діяч, лідер Християнсько-соціальної партії. Канцлер Австрії (1932—1934), прихильник незалежності Австрії. Вбитий прихильниками аншлюсу з гітлерівською Німеччиною.
Один із найменших на зріст відомих державних очільників у світі: зріст — 1,48 метра.
Народився 4 жовтня 1892 року в Тексінгу, Нижня Австрія. У 1927 році заснував Сільськогосподарську палату Нижньої Австрії. Став міністром сільського господарства Австрії.
1932 року став канцлером і міністром іноземних справ Австрії. Активно протидіяв політиці аншлюсу, що проводив Гітлер. Дольфуса приваблював італійський фашизм, і у своїй боротьбі з Гітлером він заручився підтримкою Італії.
1933 року Дольфус забороняє австрійську нацистську партію. Муссоліні також радив йому заборонити і ліві партії. Дольфус встановлює в країні однопартійний режим.
Криза 1929—1933 років призвела до збідніння населення. Це викликало незадоволення, особливо у лівих. 12 лютого 1934 соціалісти та анархісти підняли повстання в Лінці, яке того ж дня поширилося й на Відень. Урядові війська й загони самооборони Хеймвер націлили артилерію на робочі квартали, щоб налякати повсталих. Але відбулася перестрілка, у якій загинуло близько 1000 осіб. У травні 1934 року було прийнято нову конституцію.
Австрійські нацисти, яких підтримував Берлін, почали масовий терор і саботаж, вбивали чи били прихильників Дольфуса. Раніше вислані нацисти почали повертатись. Очільниками змовників були Артур Зейсс-Інкварт, Ернст Кальтенбруннер і Оділо Глобочник.
25 липня 1934 року 154 члени 89-го штандарту СС, перевдягнені в однострої австрійської армії, увірвалися до федеральної канцелярії й застрелили Дольфуса пострілом у горло з відстані у пів метра. За кілька кварталів звідти інші нацисти захопили радіостанції й оголосили про те, що Дольфус пішов у відставку[4]. Проте змовники діяли невміло й урядовим військам на чолі з міністром юстиції Куртом фон Шушнігом вдалося придушити заколот. А коли Муссоліні висунув 4 дивізії на перевал Бреннер, Гітлер відмовився від планів захопити Австрію.
Після смерті Дольфуса влада перейшла до його заступника доктора Курта фон Шушніга, теж прихильника незалежності Австрії. Спираючись на «Вітчизняний фронт» (фашистську організацію, створену Дольфусом у 1933 році), новий канцлер спробував зміцнити державу, але досягти оздоровлення економіки йому не вдалося.
- Хрест «За військові заслуги» (Австро-Угорщина) 3-го класу з мечами і військовою відзнакою
- Медаль «За військові заслуги» (Австро-Угорщина) з мечами — нагороджений двічі
- Медаль за хоробрість (Австро-Угорщина)
- Військовий Хрест Карла — нагороджений двічі
- Медаль «За поранення» (Австро-Угорщина)
- Пам'ятна військова медаль (Австрія) з мечами
- Орден Христа, великий хрест (Португалія)
- Кривонос Р. Л. Дольфус // Українська дипломатична енциклопедія: У 2-х т. / Редкол.: Л. В. Губерський (голова) та ін. — К.: Знання України, 2004. — Т. 1. — 760 с. — ISBN 966-316-039-Х
- ↑ а б в Deutsche Nationalbibliothek Record #118526561 // Gemeinsame Normdatei — 2012—2016.
- ↑ а б Bibliothèque nationale de France BNF: платформа відкритих даних — 2011.
- ↑ SNAC — 2010.
- ↑ Shirer, William (2011). "The Rise and Fallof the Third Reich / A History of Nazi Germany" (English) . NY: Simon&Shuster. с. 315. ISBN 978-1-4516-5168-3.
- Долльфусс // Універсальний словник-енциклопедія. — 4-те вид. — К. : Тека, 2006.
- http://dic.academic.ru/dic.nsf/dic_diplomatic/491/ [Архівовано 10 квітня 2017 у Wayback Machine.]
|
|
- Народились 4 жовтня
- Народились 1892
- Уродженці Австро-Угорщини
- Померли 25 липня
- Померли 1934
- Померли у Відні
- Випускники Віденського університету
- Нагороджені хрестом «За військові заслуги» (Австро-Угорщина)
- Нагороджені медаллю «За військові заслуги» (Австро-Угорщина)
- Нагороджені Медаллю «За хоробрість» (Австро-Угорщина)
- Нагороджені Військовим хрестом Карла (Австро-Угорщина)
- Нагороджені медаллю «За 1 поранення» (Австро-Угорщина)
- Нагороджені Пам'ятною військовою медаллю (Австрія)
- Кавалери Великого хреста португальського ордена Христа
- Міністри закордонних справ Австрії
- Федеральні канцлери Австрії
- Австро-Угорські військовики Першої світової війни
- Диктатори
- Вбиті політики