Сектор С
Сектор С | |||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
Російсько-українська війна (з 2014) Війна на сході України | |||||||
| |||||||
Сторони | |||||||
![]() |
![]() Терористичні організації: | ||||||
Військові сили | |||||||
![]() ![]()
|
Сектор «С» — район дій сил АТО в Донецькій області поблизу Дебальцевого під час Війни на сході України.[1] Угруповання сил Сектору «С» діє в північних районах Донецької області та західних районах Луганської області. В Секторі «С» відбувся ряд боїв проти військ Російської Федерації та терористичних організацій. В зоні Сектору «С» протягом літнього наступу сил АТО були звільненні Слов'янськ, Краматорськ, Артемівськ, Дружківка, Костянтинівка, Дебальцеве. В січні-лютому 2015 в зоні Сектору «С» відбулася найбільша битва Війни на сході України — Битва за дебальцевський плацдарм. Стратегічне значення Сектору «С» визначалося необхідністю контролю над залізничним транспортним вузлом Дебальцеве, який відігравав ключову роль в залізничному сполученні між Луганськом та Донецьком, що не дозволяло проросійським терористичним угрупованням здійснювати постачання зброї, боєприпасів та іншого забезпечення з Росії в Донецьк.
Згідно з оприлюдненою картою лінії розмежування в зоні АТО[2] Сектор «С» займає територію північних районів Донецької області та західних районів Луганської області.[1] Сектор охоплював лінію Вуглегірськ — Дебальцеве — Зоринськ. Координаційний центр знаходився в м. Бахмут[3].
Після переформатування системи управління в зоні АТО 18 лютого 2015, частина Сектору С у Донецькій області була перепідпорядкована Оперативно-тактичному угрупованню «Донецьк», а частина Сектору С у Луганській області була перепідпорядкована Оперативно-тактичному угрупованню «Луганськ».
Військове угруповання в Секторі «С» протягом АТО складалось в різний час з різних підрозділів силових відомств України.
У боях за звільнення Слов'янська та інших міст Донеччини і Луганщини брали участь підрозділи Збройних Сил України, Національної гвардії України, спецпідрозділу Альфа Служби безпеки України.
У різний час участь у боях брали бійці бригад Збройних Сил:
- 1-а окрема гвардійська танкова бригада
- 14-а окрема механізована бригада
- 24-а окрема механізована бригада
- 25-а окрема Дніпропетровська повітряно-десантна бригада
- 30-а окрема механізована бригада
- 79-а окрема аеромобільна бригада
- 92-га окрема механізована бригада
- 95-а окрема аеромобільна бригада
- 128-а окрема механізована бригада
У ході Битви за дебальцевський плацдарм забезпечували вихід українських підрозділів з Дебальцевого та навколишніх опорних пунктів загони 3-го та 8-го окремих полків СпП.
У бойових діях брали участь батальйони територіальної оборони України, що згодом були переформовані на окремі мотопіхотні батальйони.
Активну участь у боях з бойовиками і російськими військами брала Національна гвардія України. В боях біля Вуглегірська брав участь батальйон «Донбас».
Також на фронті проти бойовиків та солдатів ЗС РФ воювали чеченські добровольці з батальйону ім. Дудаєва. Командир батальйону, генерал Іса Мунаєв загинув у бою.
Охорону правопорядку в звільнених та прифронтових містах і селищах забезпечували спецпідрозділи охорони громадського порядку МВС.
Під час боїв за Дебальцеве безпосереднє управління українськими військами сектору «С» разом зі штабом сектору «С» здійснював генерал-лейтенант ЗСУ Сергій Попко, командир АТО[4].
![]() | Цей розділ потребує доповнення. (квітень 2015) |
Початковим завданням угруповання Сектору «С» було блокування бойовиків у Слов'янську, перерізання маршрутів постачання бойовиків та остаточне звільнення міста.
У квітні 2014 взяті під контроль ключові пункти в районі бойових дій: краматорський аеродром, гора Карачун, база в Артемівську, склади зброї в Соледарі.
Протягом літнього наступу сили АТО звільнили Лиман. 19 червня сили АТО вибили бойовиків з Ямполя і взяли під контроль мости через р. Сіверський Донець.
У липні президент Порошенко зупинив дію режиму одностороннього припинення вогню і віддав наказ про наступ. Були звільнені Сіверськ, Миколаївка і фактично завершено повне оточення Слов'янська.
5 липня підрозділи АТО звільнили від терористів населені пункти: Слов'янськ, Краматорськ, Артемівськ, Дружківка, Костянтинівка. Протягом липня були розблоковані підрозділи, що тримали оборону Краматорського аеродрому — 25-а окрема повітряно-десантна бригада, підрозділи що тримали оборону на складі довготривалого зберігання військової техніки в Артемівську. Пізніше в ході наступу Сили АТО звільнили Попасну, Дзержинськ (у звільненні міста брали участь Сили спеціальних операцій).
28 липня українські підрозділи звільнили населений пункт Дебальцеве, що дало змогу силам АТО укріпити позиції, а також звузити кільце навколо Горлівки та Донецька. Таким чином було перекрито частину шляхів для постачання ресурсів терористам[5]. 16 серпня була звільнена Жданівка.
Після укладення мінських домовленостей та оголошення режиму припинення вогню, в Секторі «С» Сили АТО не проводили наступальних операцій. Було навіть полишено декілька населених пунктів, зокрема Жданівку — 21 вересня 2014 року українські війська відступили з містечка.
У січні 2015 відновились активні бойові дії по всі лінії зіткнення в зоні антитерористичної операції, і зокрема в Секторі «С». В ході зимової кампанії командування бойовиків та російських військ мало за мету ліквідацію т. з. «дебальцевського плацдарму». Планувалось атакувати із заходу і сходу Миронівський, Луганське та Світлодарськ і таким чином оточити сили АТО.
Бойовики атакували Троїцьке, Санжарівку та висоти довкола. 31 січня українські підрозділи були вибиті з Вуглегірська, який був одним з ключових пунктів в обороні на дебальцевському напрямку. З захопленням Вуглегірська та зайняття пануючих висот над дорогою у бойовиків з'являлася можливість оточити підрозділи сил АТО в Дебальцевому та південніше від нього. Бойовики могли атакувати із заходу шосе Харків-Ростов, що було головним маршрутом для забезпечення військового угруповання на дебальцевському напрямі.
18 лютого українські війська для уникнення оточення відступили з Дебальцевого та найближчих опорних пунктів.
- Протистояння у Слов'янську
- Битва за Краматорськ
- Бої за Дебальцеве
- Сектор А
- Сектор Б
- Сектор Д
- Сектор М
- ↑ а б Сектори зони АТО. Архів оригіналу за 19 жовтня 2017.
- ↑ Точная карта разграничения сил на Донбассе. Архів оригіналу за 20 березня 2015. Процитовано 11 квітня 2015.
- ↑ СЕКТОР С. ОФОРМЛЕНИЕ ПРОПУСКОВ. Архів оригіналу за 11 квітня 2015. Процитовано 11 квітня 2015.
- ↑ Боями за сектор «С» управляет командир АТО. Архів оригіналу за 15 квітня 2015. Процитовано 11 квітня 2015.
- ↑ Сили АТО звільнили Дебальцеве: терористи панічно тікають, лишаючи зброю. Архів оригіналу за 22 квітня 2021. Процитовано 11 квітня 2015.
- Менеджмент гибридной войны. Часть 4. Организация секторов, общая стратегия, лицо врага. https://petrimazepa.com/. Петро та Мазепа. 23 вересня 2018. Архів оригіналу за 23 вересня 2018. Процитовано 23 вересня 2018.
|