Європейські пакистанці
Європейці в Пакистані | |
---|---|
Ареал | По всій країні, включаючи міста Пенджаб, Сінд та столичну територію Ісламабаду; значні популяції в інших регіонах |
Близькі до | Європейська діаспора |
Входить до | європейці[d] |
Мова | Різні Європейські мови · Англійська · Урду та інші мови Пакистану |
Релігія | Християнство · Іслам |
Європейські пакистанці — це жителі Пакистану, які мають повне або часткове європейське походження.
До поділу Індії в 1947 році Пакистан був частиною Британської влади. Британський контроль над регіоном почався з анексії Сінда в 1843 році, Пенджабу і північно-західного кордону в 1849 році та Белуджистану в 1876 році.[1] Колоніальний період розширив європейський вплив у Південній Азії. Тисячі європейських поселенців прибули на Індійський субконтинент як адміністратори, солдати, чиновники, цивільні особи, місіонери та торговці.[2] Протягом 1940-х років було невелике населення європейських євреїв, розкиданих по космополітичних містах, які зараз знаходяться в Пакистані, таких як Карачі та Лахор. Вони прибули як частина єврейського виходу до Британської Індії після початку Другої світової війни в Європі. Однак наприкінці 1960-х більшість із цих євреїв разом із місцевим єврейським населенням пережили вихід після здобуття незалежності Пакистаном і, отже, залишили країну до сусідньої Індії чи Ізраїлю та західного світу.[3] Терміни ґора (білий [чоловік]) і ґорі (біла [жінка]), фіранґі (іноземець) або angrez (англієць) використовуються як синоніми в Пакистані для позначення білої людини.[4]
У наступних розділах описуються поточні європейські спільноти експатріантів у Пакистані, відсортовані за географічним регіоном походження.
Станом на 2014 рік швейцарська громада в Пакистані налічувала 336 осіб, згідно з реєстраціями в посольствах.[5][6][7] Є також невелика група австрійських експатріантів.[8] Чехи в Пакистані - це нова громада, що складається з експатріантів і громадян Чехії, одружених з пакистанцями. Чеський кіноклуб був створений в Ісламабаді посольством Чехії з 2004 року. Він організував покази чеських фільмів для чехів, які проживають в Пакистані, а також для людей, які говорять чеською мовою.[9] Існує також незначна німецька громада.
У країні дуже невелика українська громада, яка налічує кілька десятків. До неї входять бізнесмени, журналісти, дипломати та українські подружжя, одружені з пакистанцями. Більшість із них проживають у мегаполісах.[10] Російська громада в Пакистані невелика і існує ще з радянських часів. Є також білі пакистанці вірменського та турецького походження.[11] Є деякі румуни, зосереджені в Ісламабаді.[12][13][14]
Північноєвропейські експатріанти в Пакистані в основному складаються зі скандинавських громад. Модель повернення-міграції спостерігається серед данців пакистанського походження, деякі сім'ї яких оселилися в Пакистані.[15] Станом на 2006 рік у Пакистані проживало близько 100 інших данців.[16] У Пакистані також було близько 200 шведів, і вони розповсюджені по всій країні. [17] Населення фінів у Пакистані менше.[18]
У країні присутня норвезька діаспора, значна частина з яких є норвежцями пакистанського походження.[19] У Пакистані проживає до 4000 громадян Норвегії.[20] Місто Харіан в районі Гуджрат Пенджабу відоме як «Маленька Норвегія», оскільки більшість пакистанців-норвежців родом із цього району, і багато з них переселилися сюди.[21][22] Інші поділяють свій час між Норвегією та Пакистаном.[23] Вони заснували сімейний бізнес і побудували великі будинки в місті, включаючи тих, хто повернувся до Пакистану після виходу на пенсію.[21][24] Грошові перекази та інвестиції норвежців підсилили економіку міста та нерухомість.[25] Ті, хто більше звик до міського життя, вважають за краще володіти будинками у великих містах, таких як Ісламабад і Лахор.[26] Приватні школи в Харіані за підтримки посольства забезпечують заняття норвезькою мовою для дітей норвезьких громадян, що полегшує асиміляцію, коли експатріанти повертаються до Норвегії.[20][25] За даними Статистичного управління Норвегії, кожен третій пакистансько-норвезький молодь проводить в Пакистані щонайменше рік або більше, ознайомлюючись із своїм культурним корінням.[26][27] Норвезька громада зберігає живий інтерес до політики вдома і спостерігає за національними подіями в країні.[28]
Станом на 2010 рік у Пакистані проживало 300 громадян Італії.[29][30] Деякі італійці відомі в історії регіону як найманці імперії, такі як Паоло Авітабіле та Жан-Батіст Вентура, які служили в Пенджабі та на Прикордонні під керівництвом Ранджит Сінгха.[31] У Пакистані проживає невелике іспанське населення, яке в основному обмежується Ісламабадом.[32][33] У Карачі також проживає невелика португальська громада. Громада відома заснуванням місіонерських шкіл і своїм внеском у поп-музичну сцену країни.[34] Португальська присутність у Південній Азії бере початок з початку 16 століття, після піднесення Португальської імперії. Імперія не контролювала жодних регіонів, що входять до складу сучасного Пакистану. Проте вона володіла колоніями в Індії (особливо Гоа) і здійснила ряд вторгнень уздовж нинішнього південного узбережжя Пакистану. У 1568 році португальці на чолі з адміралом Фернаном Мендес Пінту напали на Дебаль (поблизу Татти ), коли вони наштовхнулися на кораблі османських торговців, які стояли на якорі в порту.[35]
У 2005 році в Пакистані проживало понад 47 000 британців . До 2015 року їхнє населення становило 80 000, що робить їх найбільшою західною громадою. [36] [37] Вони включають англійців та меншу кількість експатріантів із Шотландії, Уельсу та Північної Ірландії . [38] Спільнота також включає велику кількість британських пакистанців, які переселилися в Пакистан. Місто Мірпур в Кашмірі, звідки походить більшість британських пакистанців, називають «Маленькою Британією» через британське населення, яке є емігрантами. [39] [40] [41] Будівлі колоніальної епохи, інфраструктура, закони, установи, управління та культура, залишені британцями, існують по всьому Пакистану як спадщина імперії. [42]
Ірландці були присутні на південноазійському субконтиненті з часів Ост-Індської компанії.[43] Багато з них служили солдатами та урядовцями колоніальної імперії.[44] Приблизно половина британських сил на субконтиненті складалася з ірландської живої сили.[45] Інші стали відомими як вихователі, медсестри та християнські місіонери.[45][46][47] Ця традиція продовжується і сьогодні, оскільки кількома монастирськими школами в Пакистані керують ірландські черниці – такими як монастирі Ісуса і Марії в Карачі, Лахоре та Муррі[48] або школи монастиря Презентації в Пенджабі, засновані сестрами Презентації.[47][49] Багато римо-католицьких місіонерів з Ірландії вже десятиліттями працюють у Пакистані і займаються соціальною роботою або наданням послуг християнській громаді країни.[50][51][52][53] Ірландські експатріанти також працюють медичними волонтерами або обіймали ключові посади, що представляють такі міжнародні організації, як Організація Об'єднаних Націй.[47][54] Серед відомих ірландсько-пакистанців – сестра Джон Берчманс Конвей, яка стала вчителем, [55] та Дженніфер Муса, яка вийшла заміж у сім’ю Казі і пішла в політику, заслуживши титул «королева Белуджистану».[56]
Серед інших західноєвропейських діаспор також є невелика французька громада.
Європейські країни мають посольства в Ісламабаді, а деякі також мають представництва в Карачі та Лахоре. Крім того, Європейський Союз представлений в Пакистані через делеговану місію.[57]
- ↑ Myers, Bernard Samuel (1959). Encyclopedia of world art, Volume 11. McGraw-Hill. с. 4.
- ↑ Bosma, Ulbe; Raben, Remco (2008). Being "Dutch" in the Indies: A History of Creolisation and Empire, 1500-1920. NUS Press. с. 16. ISBN 9789971693732.
In 1861, for instance, a census in British India registered a count of 70,962 European soldiers – including their families – and 40,379 civilians.
- ↑ Friedman, Gabe; The Forward (19 жовтня 2014). When Jews Found Refuge in an Unlikely Place: Pakistan. Haaretz. Процитовано 28 червня 2016.
- ↑ Terry Victor; Tom Dalzell (1 грудня 2007). The Concise New Partridge Dictionary of Slang and Unconventional English. Routledge. с. 1991. ISBN 978-1-134-61533-9.
- ↑ Bilateral relations Switzerland–Pakistan. Federal Department of Foreign Affairs (Switzerland). 3 листопада 2015. Процитовано 6 липня 2016.
- ↑ Nelson, Anna; Zarifeh, Ramsey (3 червня 2002). Swiss diplomats to remain in India and Pakistan. Swiss Info. Процитовано 4 липня 2016.
- ↑ Toor, Liaqat (3 листопада 2013). Smacking of strong Swiss flavours at food festival. Pakistan Observer. Архів оригіналу за 7 квітня 2014. Процитовано 3 липня 2016.
- ↑ Austrian Food Festival 2013. Austrian Embassy, Islamabad. 2013. Процитовано 3 липня 2016.
Our experts and students from HLT Retz prepared Austrian food specialties, considering cultural sensibilities. In total 300 guests – local guests, Austrians in Pakistan and members of the diplomatic corps - accepted the invitation to the Austrian Residence.
- ↑ Report on the Foreign Policy of the Czech Republic: between January 2004 and December 2004. Ministerstvo zahraničních věcí České republiky. 2005. с. 146. ISBN 9788086345550.
- ↑ Ambassador of Ukraine in the Republic of Pakistan for "Viva-Ukraine". Viva Ukraine. Архів оригіналу за 28 червня 2016. Процитовано 28 червня 2016.
- ↑ Jacquard, Roland (2002). In the Name of Osama Bin Laden: Global Terrorism & the Bin Laden Brotherhood. Duke University Press. с. 21. ISBN 9780822329916.
- ↑ Romanian Embassy sets up election booth. The News. 2 листопада 2014. Архів оригіналу за 15 August 2016. Процитовано 5 липня 2016.
- ↑ Embassy of Romania has asked its citizens in Pakistan to cast their vote for the National Referendum. Diplomatic Star. 24 липня 2012. Процитовано 5 липня 2016.
- ↑ National Day of Romania celebrated. The News. 3 грудня 2015. Процитовано 5 липня 2016.
- ↑ Rytter, Mikkel (2013). Family Upheaval: Generation, Mobility and Relatedness among Pakistani Migrants in Denmark. Berghahn Books. ISBN 9780857459404.
- ↑ Danish ambassador exits Pakistan. Hurriyet Daily News. 20 лютого 2006. Процитовано 3 липня 2016.
- ↑ Sweden loses contact with embassy in Pakistan, say officials. People's Daily Online. 4 листопада 2007. Архів оригіналу за 17 серпня 2016. Процитовано 4 липня 2016.
- ↑ Finland Closes Embassy in Islamabad. YLE. 9 липня 2007. Процитовано 4 липня 2016.
- ↑ Hetland, Atle (28 липня 2011). The 2011 tragedy in Norway. The Nation. Процитовано 3 липня 2016.
I have also met some Pakistani-Norwegians in Islamabad after the tragedy, and many have wanted to talk with other Norwegians... That is a reminder to us Norwegians living in Pakistan, that we must also show empathy when tragedies happen in the beautiful land of Pakistan.
- ↑ а б Zaman, Kadafi (15 червня 2004). Krever norsk skole i Pakistan. Verdens Gang (норв.). Процитовано 3 липня 2016.
- ↑ а б Mussadaq, Maha (4 березня 2012). Claim to fame: A little bit of Norway lives in Kharian. The Express Tribune. Процитовано 3 липня 2016.
On Thursday, Ambassador of Norway to Pakistan Cecilie Landsverk made that pilgrimage and seemed very excited to meet the Norwegian-Pakistanis that live here. As she entered the little village of Ogarian in Kharian, she was greeted by Aslam Ahsan, a Norwegian-Pakistani, and his family at his residence. To greet the ambassador in a traditional manner, her car was escorted by a dancing horse. As soon as she stepped out, one was treated to another unusual sight. A man looking like a typical Pakistani farmer in his shalwar kameez and shawl around his shoulder greeted and conversed with the ambassador in Norwegian, with the rest of the family doing the same. "They look Pakistani but they are Norwegians," said Landsverk.
- ↑ Studietur Pakistan (PDF). Tvangsekteskap.net (норв.). December 2002. с. 22—24. Архів оригіналу (PDF) за 27 серпня 2016. Процитовано 3 липня 2016.
- ↑ En Noman i Pakistan. NRK (норв.). 2 травня 2006. Процитовано 3 липня 2016.
- ↑ Shahzad, Mirza Khurram (26 вересня 2014). Footprints: Norway in Pakistan. Dawn. Процитовано 3 липня 2016.
- ↑ а б Remittances - the impact on communities. IRIN News. 18 травня 2005. Процитовано 3 липня 2016.
- ↑ а б Storhaug, Hege (21 жовтня 2009). Brought up in Pakistan. Human Rights Service (Norway). Процитовано 3 липня 2016.
- ↑ Erdal, Marta Bivand; Amjad, Anum; Bodla, Qamar Zaman; Rubab, Asma (23 червня 2015). Going Back to Pakistan for Education? The Interplay of Return Mobilities, Education, and Transnational Living. Peace Research Institute Oslo, Oslo, Norway & Quaid-i-Azam University, Islamabad. 22 (8): 836—848. doi:10.1002/psp.1966.
- ↑ Hyatt, Ishrat (19 травня 2016). Norwegian Constitution Day celebrated. The News. Процитовано 6 липня 2016.
- ↑ Italy may invest in infrastructure. The News. 4 лютого 2010. Процитовано 4 липня 2016.
- ↑ Message from Italian Ambassador in Pakistan. Business Recorder. 24 травня 2012. Архів оригіналу за 21 вересня 2016. Процитовано 4 липня 2016.
- ↑ Amini, Iradj (2013). The Koh-i-noor Diamond. Roli Books Private Limited. с. 118. ISBN 9789351940357.
- ↑ Bakhtawari, Zafar (14 жовтня 2015). Spanish national day celebrated. The Nation. Процитовано 3 липня 2016.
- ↑ Cuba hailed as role model in healthcare. Daily Times. 11 травня 2016. Процитовано 3 липня 2016.
The representatives of diplomatic community, serving and former government representatives, members of the Spanish community in Islamabad, prominent health care professionals as well as students attended the seminar from the Spanish department of NUML.
- ↑ Correa, Noel (12 червня 2011). Pakistan's Portuguese wonder: Magic fingers. The Express Tribune. Процитовано 3 липня 2016.
- ↑ Paracha, Nadeem F. (13 березня 2016). Smokers' Corner: Once upon an ancient Karachi. Dawn. Процитовано 3 липня 2016.
- ↑ Brits Abroad. BBC News. Процитовано 28 червня 2016.
- ↑ Gishkori, Zahid (30 липня 2015). Karachi has witnessed 43% decrease in target killing: Nisar. The Express Tribune. Процитовано 3 серпня 2017.
As many as 116,308 Afghan nationals are living as immigrants in the country, higher than any other country,” Nisar told the House. Besides Afghans, 52,486 Americans, 79,447 British citizens and 17,320 Canadians are residing in the country, the interior minister added.
- ↑ Scottish Government's Pakistan Plan. Scottish Government. 2 вересня 2010. Архів оригіналу за 9 серпня 2016. Процитовано 4 липня 2016.
We will explore the potential for engaging with the Scottish Diaspora in Pakistan and other networks to raise the profile of Scotland in Pakistan.
- ↑ Maqbool, Aleem (4 березня 2012). How city of Mirpur became 'Little England'. BBC News. Процитовано 29 червня 2016.
- ↑ Wilkinson, Isambard (5 грудня 2005). British Pakistanis bring fish and chips to Kashmir's 'Beverly Hills'. The Telegraph. Процитовано 29 червня 2016.
- ↑ Maqbool, Aleem (1 травня 2010). Chasing the UK vote in Pakistan's 'Little Britain'. BBC News. Процитовано 29 червня 2016.
- ↑ Walbridge, Linda (2012). The Christians of Pakistan: The Passion of Bishop John Joseph. Routledge. с. 11, 23—24, 150—151, 185. ISBN 9781136131783.
- ↑ Bielenberg, Andy (2014). The Irish Diaspora. Routledge. с. 236—237. ISBN 9781317878124.
- ↑ Lennon, Joseph (2008). Irish Orientalism: A Literary and Intellectual History. Syracuse University Press. с. 172. ISBN 9780815631644.
- ↑ а б Walbridge, Linda (2012). The Christians of Pakistan: The Passion of Bishop John Joseph. Routledge. с. 11, 23—24, 150—151, 185. ISBN 9781136131783.
- ↑ Kelly, Laura (2015). Irish Women in Medicine, C.1880s-1920s: Origins, Education and Careers. Oxford University Press. с. 129—130. ISBN 9780719097409.
- ↑ а б в Ó hAodha, Mícheál; Ó Catháin, Máirtín (2014). Irish Migrants in New Communities: Seeking the Fair Land?. Lexington Books. с. 46—50. ISBN 9780739173831.
- ↑ McGarry, Patsy (31 грудня 2007). Bhutto educated to 'O' level stage by Irish nuns. Irish Times. Процитовано 3 липня 2016.
- ↑ Bangash, Yaqoob Khan (24 грудня 2015). Labour of love. The Express Tribune. Процитовано 2 липня 2016.
- ↑ Gargan, Mags (31 березня 2016). Irish missionaries vow to stand by Pakistani Christians despite upsurge in violence. The Irish Catholic. Процитовано 3 липня 2016.
- ↑ Gargan, Mags (29 жовтня 2015). Missionaries fear high death toll from Pakistan quake. The Irish Catholic. Процитовано 3 липня 2016.
- ↑ McKinley, Stephen (21–27 November 2001). Priest keeps faith in Muslim heartland. The Irish Echo. Процитовано 3 липня 2016.
- ↑ Khan, Jibran (28 червня 2012). Missionary in Pakistan: forming the laity in the Church and promoting Christian media. Asia News. Процитовано 3 липня 2016.
- ↑ Khan, Saadia (22 грудня 2015). Pakistan: Highs and lows in Balochistan. Medecins Sans Frontieres. Архів оригіналу за 18 серпня 2016. Процитовано 3 липня 2016.
- ↑ InPaper Magazine (16 січня 2012). A life to celebrate. Dawn. Процитовано 2 липня 2016.
- ↑ Kemp, Danny (14 грудня 2006). Irish-born woman is 'Queen of Balochistan'. Dawn. Процитовано 2 липня 2016.
- ↑ Political and Economic Relations. Delegation of the European Union to Pakistan. Процитовано 16 липня 2016.