Брут (Мікеланджело)
італ. Bruto | |
---|---|
![]() | |
Творець: | Мікеланджело Буонарроті |
Замовник: | Нікколо Рідольфі |
Час створення: | 1538 |
Висота: | 74 см |
Матеріал: | мармур |
Жанр: | погруддя |
Зберігається: | Флоренція, Італія |
Музей: | Національний музей Барджелло |
![]() |
«Брутт»— погруддя Брута, створене італійським скульптором і художником Мікеланджело Буонарроті у 1537–1538 рр., — шедевр доби італійського Відродження.
Твір Мікеланджело — покажчик як далеко зайшло вивчення і засвоєння досягнень давньоримської скульптури в Італії на новому етапі. Тепер це і цікава композиція, і нове ідейне навантаження, далеке від простої декоративності. В творі Мікеланджело відчувається вплив погруддя імператора Каракалли роботи невідомого давньоримського скульптора (нині в Неаполі). Але Мікеланджело наділив образ не стільки презирством, скільки спокійною енергією і переконаністю у власній правоті, готовністю до дії.
Саме звернення до образу убивці римського імператора заради відновлення республіканського правління мало антитиранічне забарвлення і навертало думки сучасників до нещодавніх політичних подій, до відновлення тиранічної влади Медічі у Флоренції. Зрозуміло, що подібне погруддя не могли замовити ні світські тирани-володарі Флоренці, ні римські папи — духовні тирани тодішньої Західної Європи. Антитиранічне ідейне забарвлення погруддя було таким наявним, що Мікеланджело умовили припинити роботу над небезпечним твором і погруддя залишилося незавершеним. В цьому випадку надзвичайні мистецькі якості твору врятували погруддя від знищення, хоча це швидше виняток, ніж правило. Брут Мікеланджело так і залишився поодиноким зразком прореспубліканських, антитиранічних настроїв митця в добу формування абсолютизму як типу імперської влади на теренах Західної Європи в 16 столітті.
Замовником погруддя близько 1538 року був Донато Джанотті (1492-1573), гуманіст і прихильник республіканської форми правління. Він вважав даньоримського тираноборця власним ідеалом. Серед володарів нетипового погруддя — кардинал Нікколо Рідольфі (1501-1550), на службі у котрого був Донато Джанотті, що емігрував із Флоренції і мешкав у Римі. Близько 1584 року, коли Мікеланджело 20 років як відійшов у інший світ і погруддя Брута почали сприймати як віртуозний витвір мистецтва без ідейного навантаження, його володарем став Франческо І Медічі.
-
імператор Каракалла, мармур, Берлін.
-
імператор Каракалла, мармур, Неаполь
-
«Брут» роботи Мікеланджело
- Umberto Baldini Michelangelo scultore — Milano: Rizzoli, 1973 .
- Marta Alvarez Gonzáles Michelangelo — Milano: Mondadori Arte, 2007 . — ISBN 978-88-370-6434-1.
- Lutz Heusinger, Michelangelo, in I protagonisti dell'arte italiana, Scala Group, Firenze 2001 . ISBN 8881170914
- Джорджо Вазарі «Життєписи найславетніших живописців, скульпторів та архітекторів», Т 5, М., «Искусство», 1971
- Ротенбург Е. «Микеланджело Буонарроті», М, «Изобразительное искусство», 1976
![]() |
Це незавершена стаття з мистецтва. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |