Пан (супутник)
| |
Дані про відкриття | |
---|---|
Дата відкриття | 16 липня 1990 |
Відкривач(і) | Марк Шоуолтер |
Місце відкриття | КА «Вояджер-2» |
Планета | Сатурн |
Номер | XVIII |
Орбітальні характеристики[1] | |
Велика піввісь | 133 584,0±0,1 км |
Перицентр | 133 579±1 км |
Апоцентр | 133 589±1 км[2] |
Орбітальний період | 0,575050718 діб |
Ексцентриситет орбіти | 0,000035±0,000007 |
Нахил орбіти | 0,0010±0,0006° до площини екватора планети |
Фізичні характеристики | |
Видима зоряна величина | {{{видима зоряна величина}}} |
Діаметр | 35 × 35 × 23 км[3] |
Середній радіус | 15 ± 2 км[3] |
Маса | 4,9 ± 0,7× 1021 кг[3] |
Густина | 0,36 ± 0,16 г/см³ |
Прискорення вільного падіння | 0,001 м/с² |
Друга космічна швидкість | ~0,006 км/с |
Період обертання навколо своєї осі | 0,575050718 діб |
Нахил осі обертання | 0° |
Альбедо | 0,5 |
Температура поверхні | ~78 К |
Атмосфера | відсутня |
Інші позначення | |
S/1981 S13, Сатурн XVIII | |
|
Пан (лат. Pan, грец. Πάν) — другий за віддаленістю від планети природний супутник Сатурна. Його відкрив 16 липня 1990 року Марк Шоуолтер за фотознімками космічного апарата «Вояджер-2». Отримав тимчасове позначення S/1981 S 13. Його також позначають Сатурн XVIII.
У грецькій міфології Пан — бог лісів і полів, заступник пастухів, бог отар овець, син Гермеса і брат Дафніса; зображувався у вигляді людини з рогами, цапиними ногами і цапиною бородою
Пан розташований у межах проміжку Енке (Encke Gap) кільця A. Він діє як пастух, відповідаючи за збереження проміжку Енке. Його поле тяжіння робить хвильові картини у кільцях, які вказали на присутність Пана і призвели до повторного дослідження фотографій «Вояджера-2» передбаченого місця розташування супутника.[4]
Джефрі Куззі і Джефрі Скаргл передбачили існування цього супутника у 1985 році[5]. Після цього, у 1986 році М. Р. Шоуолтер і його команда вивели його орбіту, змоделювавши гравітаційні збурення. Вони досягли дуже точного передбачення: довжина великої півосі 133 603±10 км і маса 5—10× 10−12 маси Сатурна і показали, що це єдиний супутник у межах проміжку Енке[6]. Фактична довжина великої півосі 133 583 кілометри і маса 2,7×1015 кг або 4,7×10-12 маси Сатурна, яка становить 5,688 × 1026 кг.
Супутник пізніше був знайдений у межах 1° від передбаченого положення. Пошук був здійснений із використанням зображень «Вояджера-2» і комп'ютерних розрахунків, щоб передбачити, чи буде супутник видимим при певних умовах. На кожному зображенні з роздільною здатністю бл. 50 км/піксель добре видно Пана. Загалом таких зображень було 11[7][4].
Пан має діаметр бл. 30 кілометрів, період обертання 0,57505073 діб, нахил орбіти 0,007±0,002° до екватора Сатурна, ексцентриситет орбіти 0,00021±0,00008.
У Сонячній системі є також астероїд 4450 Пан.
Див. також
Примітки
- ↑ Spitale, J. N. та ін. (2006). The orbits of Saturn's small satellites derived from combined historic and Cassini imaging observations. The Astronomical Journal. 132: 692.
{{cite journal}}
: Явне використання «та ін.» у:|author=
(довідка) - ↑ Перицентр і апоцентр обчислені за формулами , , де — довжина великої півосі орбіти, — ексцентриситет орбіти; значення округлені до кілометрів.
- ↑ а б в Porco, C. C. та ін. (2006). Physical Characteristics and Possible Accretionary Origins for Saturn's Small Satellites (PDF). Bulletin of the American Astronomical Society. 37: 768.
{{cite journal}}
: Явне використання «та ін.» у:|author=
(довідка) - ↑ а б Showalter, M. R. (1990). Visual Detection of 1981 S 13, the Encke Gap Moonlet. Bulletin of the American Astronomical Society. 22: 1031.
- ↑ Cuzzi, J. N.; and Scargle, J. D.; Wavy Edges Suggest Moonlet in Encke's Gap, Astrophysical Journal, Vol. 292 (May 1, 1985), pp. 276—290
- ↑ Showalter, M. R. та ін. (1986). Satellite "wakes" and the orbit of the Encke Gap moonlet. Icarus. 66: 297.
{{cite journal}}
: Явне використання «та ін.» у:|author=
(довідка) - ↑ Showalter, M. R. (1991). Visual detection of 1981 S 13, Saturn's eighteenth satellite, and its role in the Encke gap. Nature. 351: 709.
Посилання
- Циркуляр МАС №5052: Оголошення про відкриття Пана[недоступне посилання з квітня 2019] (англ.)
- Циркуляр МАС №5347: Назви нових супутників Сатурна і Нептуна (англ.)
- Пан на сайті Лабораторії реактивного руху НАСА (англ.)
- https://web.archive.org/web/20060927042138/http://www.planetary.org/explore/topics/our_solar_system/saturn/pan.html (англ.)
- Супутники Сонячної системи — Пан (англ.) (пол.)
![]() |
Це незавершена стаття з астрономії. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |