Скориківка
село Скориківка | |
---|---|
![]() | |
Країна | ![]() |
Область | Черкаська область |
Район | Золотоніський район |
Громада | Новодмитрівська сільська громада |
Код КАТОТТГ | UA71040150160017261 |
Облікова картка | gska2.rada.gov.ua |
Основні дані | |
Засноване | на рубежі 18—19 століть |
Населення | 580 (на 2007 рік) |
Поштовий індекс | 19730 |
Телефонний код | +380 4737 |
Географічні дані | |
Географічні координати | 49°48′49″ пн. ш. 32°05′10″ сх. д. / 49.81361° пн. ш. 32.08611° сх. д.Координати: 49°48′49″ пн. ш. 32°05′10″ сх. д. / 49.81361° пн. ш. 32.08611° сх. д. |
Середня висота над рівнем моря |
121 м |
Водойми | річка Золотоношка |
Відстань до обласного центру |
41,4 (фізична) км[1] |
Відстань до районного центру |
20 км |
Найближча залізнична станція | Пальміра |
Відстань до залізничної станції |
11 км |
Місцева влада | |
Адреса ради | с. Нова Дмитрівка |
Карта | |
Мапа | |
![]() | |
|
Скорикі́вка — село в Україні, у Золотоніському районі Черкаської області, підпорядковане Новодмитрівській сільській громаді. Розташоване на річці Золотоношці за 20 км на північ від районного центру — міста Золотоноші та за 11 км від залізничної станції Пальміра. Населення — 580 чоловік, 263 двори (на 2007 рік).
Історія
Село виникло на рубежі XVIII—XIX століть.
Не пізніше 1796 року було приписане до Миколаївскої церкви у містечку Миколаївка яке було приєднана у 1958 році[2][3][4]
Складається з чотирьох частин, що раніше були окремими селищами: власне Скориківка[5], Миколаївка[6][7], Раківка[8][9] і Галатівка[10].
У 1837 році Скориківка належала до Драбівської волості і нараховувала 46 рільничих і чумацьких домів (161 мешканець).
У 1862 році у мистечку володарскому Миколаївка була церква та 16 дворів де жило 85 осіб (37 чоловічої та 48 жиночої статі), у козачому селищі Скориківка в 59 дворах жило 353 особи (171 та 188), а у володарскому хуторі Раків (Раківка) 5 дворів з 22 особами (12 та 10)[11]
У 1888 році на прохання громадян було організовано школу грамоти. У 1898 році відкрито церковноприходську школу.
1905 року селяни спалили поміщицький маєток.
У 1911 році у селі Миколаївка була церква та жило 212 осіб (98 чоловічої та 114 жиночої статі), у селищі Скориківка жило 605 осіб (302 та 303) та була церковно-прихідська школа, на хуторі Раківка жило 79 осіб (33 та 46), а на хуторі Галатівка 56 осіб (30 та 26).[12]
На честь 164 односельців, які загинули в роки радянсько-німецької війни, у 1967 році споруджено обеліск Слави. У бойових діях брали участь 167 осіб, нагороджені бойовими орденами та медалями 112.
У 1967 році збудовано Будинок культури на 350 місць, у якому на другому поверсі розташувалася сільська бібліотека.
Станом на 1972 рік в селі мешкало 1031 осіб. Працював колгосп «Шлях Леніна», що мав в користуванні 2,3 тисячі га сільськогосподарських угідь, в тому числі 2,2 тисячі га орної землі. Господарство вирощувало зернові культури, було розвинуте м'ясо-молочне тваринництво, працювали млин, 2 лісопильні. На той час діяли восьмирічна школа, дитячий садок, фельдшерсько-акушерський пункт, крамниця.
У 1989 році завершено будівництво нової середньої школи.
Церква
З 1907 по 1910 рік на кошти парафіян майстрами з Вереміївки будувалася Миколаївська церква. Упродовж 1934—1943 років була закрита місцевою владою. У 1962 році церкву відібрано в парафіян, використовувалась як комора. У січні 1991 року церква була освячена і почала діяти за своїм призначенням.
Сучасність
На території Скориківської сільської ради діє ДП «Іскра» — директор Сергій Сергійович Снігирь
Відомі люди
Народились
- кандидат технічних наук І. Я. Скорик;
- лікар-травматолог І. П. Косенко;
- полковник у відставці Г. Н. Заєць;
- полковник Г. Д. Галат;
- полковник, викладач військової кафедри (м. Санкт-Петербург) М. В. Мороз;
- перекладач М. П. Слісаренко.
- Скорик П. Я. — автор граматики чукотської мови: Грамматика чукотского языка: Фонетика и морфология имменых частей речи
Примітки
- ↑ maps.vlasenko.net(рос.)
- ↑ Зведений каталог метричних книг, клірових відомостей та сповідних розписів (UK) . Центральний державний історичний архів України, м. Київ (ЦДІАК України).
- ↑ Зведений каталог метричних книг що зберігаються в державних архівах України т.3, ст. 480 и 534 (PDF) (UK) . Український науково-дослідницкий інститут архівної справи та документознавства.
- ↑ Зведений каталог метричних книг що зберігаються в державних архівах України т.4, ст. 627 (PDF) (UK) . Український науково-дослідницкий інститут архівної справи та документознавства.
- ↑ Специальная карта Западной части России Шуберта 1826-1840 годов. www.etomesto.ru. Процитовано 11 листопада 2021.
- ↑ Американская карта России и СССР 50-х годов. www.etomesto.ru. Процитовано 11 листопада 2021.
- ↑ Карта частей Киевского, Черниговского и других наместничеств 1787 года. www.etomesto.ru. Процитовано 11 листопада 2021.
- ↑ Американская карта России и СССР 50-х годов. www.etomesto.ru. Процитовано 11 листопада 2021.
- ↑ Карта РККА M-36 (В). Кировоградская, Черкасская и Киевская области. www.etomesto.ru. Процитовано 11 листопада 2021.
- ↑ Карта РККА M-36 (В). Кировоградская, Черкасская и Киевская области. www.etomesto.ru. Процитовано 11 листопада 2021.
- ↑ ИнфоРост, Н. П. ГПИБ | [Вып.] 33 : Полтавская губерния. - 1862. elib.shpl.ru. Процитовано 11 листопада 2021.
- ↑ Полтавский губерский статистический комитет. (1911). Список населенных мест Полтавской губернии, с кратким географическим очерком губернии (російською) . Полтава: Электроная типография Д.Н. Подземского Петровская улица собственый дом, 1912. с. 31 з 562.
Джерела
- Історія міст і сіл Української РСР. — К. : Головна редакція УРЕ АН УРСР. — 15 000 прим.
Посилання
![]() |
Це незавершена стаття про Черкаську область. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |