Хриса Кувеліоту
Хриса Кувеліоту | |
---|---|
грец. Χρύσα Κουβελιώτου англ. Chryssa Kouveliotou | |
![]() | |
Народилася | 1956 Афіни, Греція |
Країна | ![]() ![]() |
Діяльність | астрофізикиня, астрономка, викладачка університету |
Галузь | астрофізика |
Alma mater | Афінський національний університет імені Каподистрії (1975), Університет Сассексу (1977), Інститут еволюційної антропології товариства Макса Планкаd (1981) і Мюнхенський технічний університет (1981) |
Знання мов | новогрецька |
Заклад | Афінський національний університет імені Каподистрії, Університет Джорджа Вашингтона і Центр космічних польотів імені Маршалла |
Членство | Американська академія мистецтв і наук і Національна академія наук США |
Посада | член Афінської академії наукd |
Нагороди | |
IMDb | ID 3998536 |
Хриса Кувеліоту (1956, Афіни) — американська вчена грецького походження, одна з провідних у світ фахівців з астрофізики високих енергій [1], колишній провідний науковий співробітник Центру космічних польотів імені Джорджа Маршалла при NASA (до 2015 року) [2], професор астрофізики фізичного факультету Університету Джорджа Вашингтона [3]. Була головним дослідником у численних наукових проектах у США та Європі, а також ініціатором міжнародних проектів [4]. За свої передові дослідження та фундаментальний внесок в астрономію та астрофізику, зокрема за значні досягнення та відкриття при вивченні гамма-спалахів та магнітарів , була нагороджена низкою нагород. 2012 журнал «Time» помістив ім'я Кувеліоту до списку 25 найвпливовіших людей з вивчення космічного простору [5][6]. Входить до десятки найцитованіших у світі вчених у галузі науки про космос[en][7].
Народилася в 1956 році в Афінах (Аттика, Греція). З дошкільних років захоплювалася астрономією [8]. Натхнена досягненням американського астронавта Ніла Армстронга, який в 1969 році вперше ступив на поверхню Місяця, Христа захотіла стати астронавтом. Так як у Греції була розвинена ця галузь, то її кінцевий вибір впав на астрономію [9][10].
В 1975 році закінчила Афінський національний університет імені Каподистрії зі ступенем бакалавра наук у галузі фізики.
В 1977 році здобула ступінь магістра наук з астрономії у Сассекському університеті (Велика Британія). Дисертація Кувеліоту називалася «The Sodium emission cloud around Io: mapping and correlation with Jupiter's magnetic field» [9].
В 1981 закінчила Мюнхенський технічний університет (Німеччина), де здобула ступінь доктора філософії з астрофізики [7]. Є, ймовірно, першим у світі вченим, що здобув докторський ступінь з вивчення гамма-сплесків [11].
В 1982-1994 роках викладала фізику та астрономію в Афінському національному університеті імені Каподистрії. Кожну відпустку відвідувала США, будучи запрошеним ученим Центру космічних польотів Годдарда при NASA [12]. Згодом переїхала працювати до США [13][14]..
В 2004-2015 роках працювала у Центрі космічних польотів імені Джорджа Маршалла в NASA (з 2013 - провідний науковий співробітник Управління науки і технології, дослідження в галузі астрофізики високих енергій) [15]
Автор численних публікацій у наукових журналах , що рецензуються , у тому числі присвячених вивченню рентгенівських подвійних зірок, сонячних спалахів і злиття галактичних кластерів [16].
Член численних міжнародних консультативних комітетів, рад та рецензійних комісій різних організацій, включаючи NASA та Європейське космічне агентство [7].
З 1991 року, будучи науковим співробітником NASA, Кувеліоту проводила великі дослідження низки астрономічних явищ, включаючи чорні діри, нейтронні зорі та гамма-сплески (ГВ). Зокрема вона була членом наукових груп реєстратора ГВ GBM, космічної обсерваторії NuSTAR, космічного апарату ISEE-3, супутника Solar Maximum Mission[en] та монітора BATSE [13]. Її значний внесок у астрономію та астрофізику поглибив наукове розуміння транзієнтних явищ у Галактиці Чумацький Шлях та у Всесвіті. Крім встановлення специфічних властивостей ГВ, 1997 року Кувеліоту брала участь у дослідженнях, завдяки яким було встановлено позагалактичний характер джерел ГВ. В 1998 вона і її команда також вперше підтвердили виявлення надщільних нейтронних зорь, названих магнітарами. [7].
На початок 2020-х за підтримки NASA бере участь у реалізації місії «Афіна[en]», та є членом двох робочих груп. Запуск космічного телескопа планується в 2028 [16].
- 2002: Премія Декарта (спільно з Едом ван ден Гевелем[en] тощо)[17];
- 2003: Премія Бруно Россі (спільно з Робертом Данканом[en] і Крістофером Томпсоном)[18]
- 2013-2016: віце-президент Американського астрономічного товариства (AAS)[19];
- 2005: NASA Space Act Award[20];
- 2012: Премія Денні Гайнемана з астрофізики[21];
- 2012: медаль NASA «За виняткові заслуги»[en][22];
- 2013: член Національної академії наук США (NAS)[23];
- 2014: почесний доктор Сасекського університету[1];
- 2014: почесний доктор Амстердамського університету[24].
- 2015: член комітету з номінацій APS[25];
- 2015: іноземний член Королівської академії наук та мистецтв Нідерландів[26];
- 2016: член-кореспондент Афінської академії наук[27];
- 2020: дійсний член Американського астрономічного товариства. [28]
- 2021: Премія Шао (спільно з Вікторія Каспі).[29]
- 2022: член Вченої ради ERC.[30]
- дійсний член Американського фізичного товариства (APS)[31];
- голова Відділу астрофізики APS (у минулому);
- віце-голова (1995-1996, 2008-2009), голова (2010-2012) та колишній голова (2012-2014) Відділу астрофізики високих енергій AAS [32];
- член Комітету з астрономії та астрофізики NAS (у минулому);
- член Міжнародного союзу теоретичної та прикладної фізики[en] (IUPAP)[33][34];
- дійсний член Американської асоціації сприяння розвитку науки (AAAS) (секція астрономії)[35][36];
- член Європейського космічного агентства (ESA);
- член Міжнародного астрономічного союзу (IAU)[37];
- президент Відділу астрофізики високих енергій та фундаментальної фізики IAU[37];;
- член Американської академії мистецтв та наук[38];
- член Ради Американської асоціації спостерігачів змінних зірок (AAVSO)[17];
- ↑ а б NASA scientist Chryssa Kouveliotou. Сассекський університет. Архів оригіналу за 25 квітня 2017. Процитовано 25 березня 2022.
- ↑ Kaufman, Sarah L. (12 вересня 2015). ‘We Choose to Go to the Moon’: Kennedy dream inspires a dance. The Washington Post. Архів оригіналу за 19 травня 2017. Процитовано 25 березня 2022.
- ↑ Chryssa Kouveliotou. GW. Архів оригіналу за 17 грудня 2021. Процитовано 25 березня 2022.
- ↑ The Greek NASA astrophysicist who constantly distinguished. Ellines.com. Архів оригіналу за 26 вересня 2020. Процитовано 25 березня 2022.
- ↑ The 25 Most Influential People in Space (PDF). Time. 2012. Архів оригіналу (PDF) за 28 січня 2021. Процитовано 25 березня 2022.
- ↑ NASA Marshall Researcher Dr. Chryssa Kouveliotou Listed Among 25 Most Influential People in Space. MSFC. 24 жовтня 2012. Архів оригіналу за 25 березня 2022. Процитовано 25 березня 2022.
- ↑ а б в г Biography of Dr. Chryssa Kouveliotou (PDF). NASA. Архів оригіналу (PDF) за 9 серпня 2020. Процитовано 25 березня 2022.
- ↑ Η ελληνίδα που έφθασε στα αστέρια!. Newsbeast. 28 травня 2013. Архів оригіналу за 19 травня 2017. Процитовано 25 березня 2022.
- ↑ а б Honoris Causa, Dr Chryssa Kouveliotou. telescoper. 10 липня 2014. Архів оригіналу за 20 липня 2017. Процитовано 25 березня 2022.
- ↑ Chryssa Kouveliotou: Astrophysicist. NASA. 8 липня 2016. Архів оригіналу за 18 листопада 2021. Процитовано 25 березня 2022.
- ↑ Αλλη μια Ελληνίδα στη ΝASA με διεθνή διάκριση – Η φοιτήτρια της Φυσικής Αθηνών που είχε πρότυπο τον Αρμστρονγκ. iefimerida.gr. 7 травня 2013. Архів оригіналу за 12 серпня 2013. Процитовано 25 березня 2022.
- ↑ Chryssa Kouveliotou: Astrophysicist. The National Herald. 10 січня 2015. Архів оригіналу за 19 травня 2017. Процитовано 25 березня 2022.
- ↑ а б Kouveliotou Chryssa. Hellenica. Архів оригіналу за 17 вересня 2016. Процитовано 24 квітня 2017.
- ↑ Ελληνίδες που έφτασαν στα... άστρα. Το Βήμα. 11 березня 2012. Архів оригіналу за 19 травня 2017. Процитовано 25 березня 2022.
- ↑ NASA Marshall's Dr. Chryssa Kouveliotou Named Senior Scientist for High Energy Astrophysics, Science and Research Office. NASA. 19 лютого 2013. Архів оригіналу за 25 березня 2022. Процитовано 25 березня 2022.
- ↑ а б Board Members and Meetings. Національні академії наук, техніки та медицини. Архів оригіналу за 16 лютого 2020. Процитовано 25 березня 2022.
- ↑ а б AAVSO Councilor Dr. Chryssa Kouveliotou elected to National Academy of Sciences. AAVSO. Архів оригіналу за 7 травня 2021. Процитовано 25 березня 2022.
- ↑ HEAD AAS Rossi Prize Winners. Архів оригіналу за 25 січня 2021. Процитовано 25 березня 2022.
- ↑ Past Officers and Councilors. AAS. Архів оригіналу за 10 серпня 2018. Процитовано 24 квітня 2017.
- ↑ NASA Marshall Researcher Dr. Chryssa Kouveliotou Receives 2012 Dannie Heineman Prize in Astrophysics. NASA. 1 грудня 2027. Архів оригіналу за 25 березня 2022. Процитовано 25 березня 2022.
- ↑ Astrophysicist Chryssa Kouveliotou wins 2012 Dannie Heineman prize. Physics Today. 3 лютого 2012. Архів оригіналу за 25 березня 2022. Процитовано 25 березня 2022.
- ↑ 2012 Agency Honor Award Recipients. NASA. 8 серпня 2012. Архів оригіналу за 25 березня 2022. Процитовано 25 березня 2022.
- ↑ Greek scientist receives top US distinction. ekathimerini.com. 7 травня 2013. Архів оригіналу за 13 серпня 2020. Процитовано 25 березня 2022.
- ↑ UvA honorary doctorates for astrophysicist Kouveliotou and heritage expert Van Rappard-Boon. UvA. 12 листопада 2014.
- ↑ Committees: Nominating Committee. APS. Архів оригіналу за 23 червня 2020. Процитовано 25 березня 2022.
- ↑ Chryssa Kouveliotou. KNAW. Архів оригіналу за 25 квітня 2017. Процитовано 25 березня 2022.
- ↑ 2.945η Συνεδρία της Ολομελείας, Πέμπτη, 9 Ιουνίου 2016, ώρα 11.00. academyofathens.gr. 7 червня 2016. Архів оригіналу за 19 травня 2017. Процитовано 25 березня 2022.
- ↑ AAS Fellows. AAS. Архів оригіналу за 15 липня 2020. Процитовано 29 вересня 2020.
- ↑ The Shaw Prize. www.shawprize.org. Архів оригіналу за 15 листопада 2021. Процитовано 25 березня 2022.
- ↑ THREE DISTINGUISHED SCIENTISTS TO JOIN THE ERC SCIENTIFIC COUNCIL. Архів оригіналу за 26 березня 2022. Процитовано 25 березня 2022.
- ↑ Diamataris, Antonis (19 травня 2013). NASA Names Kouvelioutou Senior Scientist at Marshall. The National Herald. Архів оригіналу за 19 травня 2017. Процитовано 25 березня 2022.
- ↑ HEAD past and current officers. AAS. Архів оригіналу за 13 травня 2021. Процитовано 25 березня 2022.
- ↑ Current Membership. Национальные академии наук, техники и медицины. Архів оригіналу за 5 серпня 2019. Процитовано 25 березня 2022.
- ↑ C19: Members. IUPAP. Архів оригіналу за 9 травня 2021. Процитовано 25 березня 2022.
- ↑ AAAS Members Elected as Fellows. AAAS. 6 грудня 2011. Архів оригіналу за 20 листопада 2021. Процитовано 25 березня 2022.
- ↑ AAAS Fellows (PDF). Архів оригіналу (PDF) за 21 квітня 2015. Процитовано 24 квітня 2017.
- ↑ а б Chryssa Kouveliotou. IAU. Архів оригіналу за 25 березня 2022. Процитовано 25 березня 2022.
- ↑ Membership (PDF). AMACAD. Архів оригіналу (PDF) за 3 липня 2017. Процитовано 25 березня 2022.
|
- Народились 1956
- Уродженці Афін
- Випускники Афінського університету
- Випускники Університету Сассексу
- Випускники Мюнхенського технічного університету
- Науковці Афінського університету
- Члени Американської академії мистецтв і наук
- Члени і члени-кореспонденти Національної академії наук США
- Лауреати премії Денні Гайнемана з астрофізики
- Лауреати премії Бруно Россі
- Члени Американського фізичного товариства
- Грецькі емігранти до США