Карлос Наварро
Карлос Наварро ісп. Carlos Arias Navarro | ||
![]() | ||
![]() | ||
| ||
---|---|---|
31 грудня 1973 — 1 липня 1976 року | ||
Монарх: | Хуан Карлос I | |
Попередник: | Торквато Фернандес-Міранда | |
Наступник: | Фернандо де Сантьяго | |
Народження: |
11 грудня 1908[1][2][…] Мадрид, Іспанія[2][3][…] | |
Смерть: |
27 листопада 1989[1][5][…] (80 років) Мадрид, Іспанія[2][3][…] | |
Поховання: | Mingorrubio Cemeteryd[7] | |
Країна: | Іспанія | |
Релігія: | католицька церква | |
Освіта: | Мадридський університет[d], Мадридський університет Комплутенсе і Instituto Cardenal Cisnerosd | |
Партія: | Falange Española Tradicionalista y de las JONSd | |
Автограф: | ![]() | |
Нагороди: | ||
Карлос Аріас Наварро (ісп. Carlos Arias Navarro; 11 грудня 1908–1989) — іспанський політик; прибічник Франсіско Франко, 1957—1965 шеф служби безпеки, 1973 міністр внутрішніх справ Іспанії; 1973—1976 прем'єр-міністр Іспанії, якого відправив у відставку король Хуан Карлос I.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/30/Carlos_Arias_Navarro_and_Franco_1975.jpg/300px-Carlos_Arias_Navarro_and_Franco_1975.jpg)
Аріас Наварро народився 11 грудня 1908 року в Мадриді.
Від 1929 року працював адвокатом у міністерстві юстиції в Малазі й Мадриді. Був наближеним до правих політичних сил і став на бік франкістів під час Громадянської війни в Іспанії. Був прокурором під час судових процесів, організаторами яких стали представники правих сил, що перемогли в битві за Малагу[8]. Там йому дали прізвисько «м'ясник Малаги» (Carnicero de Málaga)[9] за ту роль, яку він відіграв коли присуджували смертні вироки справжнім і удаваним симпатикам республіканців[10]. То був один із найжорстокіших періодів репресій, під час якого за оцінками страчено до 17000 осіб[11][12][13].
Після роботи на різних посадах, включаючи мера Мадрида від 1965 до червня 1973, Аріас у червні 1973 року став міністром управління. Після вбивства прем'єр міністра (Presidente del Gobierno) Луїса Карреро Бланко його призначено на цю посаду 31 грудня 1973. Мав підтримку родини Франко, особливо Кармен Поло, отож зберіг цю посаду впродовж переходу Іспанії до демократії. Однак задушення каталонського анархіста Сальвадора Пуча Антіка в березні 1974 року вже показало його несприйняття політичної лібералізації, тоді як інші події, включаючи страти у вересні 1974, Зелений марш у листопаді 1975, організатором якого був король Марокко Хасан II, а також хвороба і смерть Франко (про яку Аріас оголосив по телебаченню), показали його слабкості й послабили його авторитет.
Наступник Франко на посаді голови держави, король Хуан Карлос I, продовжив строк його перебування на посаді прем'єр-міністра, отож саме уряд Аріаса (у складі якого були Мануель Фрага Ірібарне і Хосе Марія де Ареїльса) запровадив перші реформи, хоча й неохоче. Аріас намагався продовжувати пізню політику Франко, виступаючи проти будь-яких реформ. Після довгої політичної боротьби Хуан Карлос I відправив Аріаса у відставку 1 липня 1976 року.
На другий день після відставки йому присуджено спадковий титул Маркіз Аріас Наварро (marqués de Arias Navarro) разом з почесним званням Grande de España. Оскільки Аріас не мав спадкоємців, то його титул зник разом з його смертю.
- ↑ а б в http://www.congreso.es/portal/page/portal/Congreso/Congreso/Iniciativas?_piref73_2148295_73_1335437_1335437.next_page=/wc/servidorCGI&CMD=VERLST&BASE=DIPH&FMT=DIPHXD1S.fmt&DOCS=1-1&DOCORDER=FIFO&OPDEF=Y&NUM1=&DES1=&QUERY=%288230%29.NDIP.
- ↑ а б в http://www.congreso.es/portal/page/portal/Congreso/Congreso/Iniciativas?_piref73_2148295_73_1335437_1335437.next_page=/wc/servidorCGI&CMD=VERLST&BASE=DIPH&FMT=DIPHXD1S.fmt&DOCS=2-2&DOCORDER=FIFO&OPDEF=Y&NUM1=&DES1=&QUERY=%288230%29.NDIP.
- ↑ а б http://www.congreso.es/portal/page/portal/Congreso/Congreso/Iniciativas?_piref73_2148295_73_1335437_1335437.next_page=/wc/servidorCGI&CMD=VERLST&BASE=DIPH&FMT=DIPHXD1S.fmt&DOCS=3-3&DOCORDER=FIFO&OPDEF=Y&NUM1=&DES1=&QUERY=%288230%29.NDIP.
- ↑ Diccionario biográfico español — Real Academia de la Historia, 2011.
- ↑ Munzinger Personen
- ↑ https://www.madridiario.es/noticia/423156/distritos/la-ultima-morada-de-los-franquistas-ilustres.html
- ↑ Beevor, Antony The Battle for Spain (Penguin 2006).
- ↑ Hugh Thomas: Historia de la Guerra Civil Española; 1976; p. 636
- ↑ Málaga XX, Historia de un siglo: La Segunda República y la Guerra Civil — Diario Sur. Архів оригіналу за 24 лютого 2021. Процитовано 8 січня 2016.
- ↑ El «holocausto de Málaga» — Málaga Hoy. Архів оригіналу за 18 серпня 2016. Процитовано 8 січня 2016.
- ↑ San Rafael: la mayor fosa del país — La Opinión de Málaga. Архів оригіналу за 8 грудня 2012. Процитовано 8 січня 2016.
- ↑ Málaga, 1937. Архів оригіналу за 26 лютого 2021. Процитовано 8 січня 2016.
|
- Народились 11 грудня
- Народились 1908
- Уродженці Мадрида
- Померли 27 листопада
- Померли 1989
- Померли в Мадриді
- Випускники Мадридського університету
- Кавалери Великого хреста ордена Громадянських заслуг (Іспанія)
- Кавалери Великого хреста ордена Карлоса III
- Кавалери Великого хреста ордена Ізабелли католички
- Кавалери Великого хреста ордена Альфонсо X Мудрого
- Кавалери Великого хреста ордена Інфанта дона Енріке
- Прем'єр-міністри Іспанії
- Міністри внутрішніх справ Іспанії
- Іспанські правники