Джон Герт
Джон Герт | ||||
---|---|---|---|---|
англ. John Hurt | ||||
![]() | ||||
Ім'я при народженні | John Vincent Hurt | |||
Народився | 22 січня 1940 Честерфілд, Честерфілд[d], Дербішир[d], Дербішир, Англія, Велика Британія[1][2][…] | |||
Помер | 25 січня 2017 (77 років) Норфолк, Східна Англія, Англія, Велика Британія[1][3] | |||
Національність | англієць | |||
Громадянство | ![]() | |||
Релігія | англіканство | |||
Діяльність | актор | |||
Alma mater | Школа мистецтв Святого Мартіна, Королівська академія драматичного мистецтва (1962)[5][6], St Michael's Preparatory School, Otfordd, Центральний коледж мистецтва та дизайну імені Святого Мартіна і Lincoln Christ's Hospital Schoold | |||
Роки діяльності | 1961—2016 | |||
Дружина | Аннет Робертсон (1962—1964) Донна Пікок (1984—1990) Джо Далтон (1990—1996) Енн Різ Меєрс (з 2005) | |||
Діти | двоє | |||
Провідні ролі | Ісус Олівандер Крістофер Марлоу | |||
IMDb | ID 457 | |||
Нагороди та премії | ||||
| ||||
![]() | ||||
Джон Герт (англ. John Hurt; 22 січня 1940, Честерфілд — 25 січня 2017) — англійський актор[7].
Життєпис
Джон Герт народився 22 січня 1940 року у містечку Честерфілд, що неподалік від Манчестера. Перше сильне враження від акторської гри мав у віці 8 років, коли побачив у театральній постановці дікенсівського «Олівера Твіста» в ролі Фейгена видатного британського актора Алека Гінесса. Навіть у дорослі роки Гінесс залишався артистичним взірцем для Джона Герта за вміння перевтілюватися до невпізнання у кожній новій ролі. Іншим героєм ще з дитинства для Герта є американський кіноактор Джеймс Кегні, але у нього він навчився та перейняв абсолютно протилежне. Зовнішність Кегні від ролі до ролі залишалася майже незмінною, але він раз-у-раз створював портрети людей з відмінним внутрішнім світом. Це лише механічне пояснення двох різних підходів до створення образу, але сам Герт хоч і зазнав впливу кожного з них, загалом не визнає будь-яких акторських шкіл та методів.
Після закінчення школи Герт збирався стати художником і навчався по відповідному профілю у Мистецькій школі Грімсбі та Школі мистецтв Сент-Мартін. Але потім, віддавши перевагу іншому своєму дитячому захопленню, обрав акторський фах і закінчив Королівську академію драматичного мистецтва. Його дебют у кіно й театрі відбувся майже одночасно — 1962 року. Протягом всієї кар'єри актор віддає перевагу виступам у кіно та на телебаченні, хоча у 1966—1967 роках з успіхом виступав у рамках Королівської Шекспірівської трупи у відповідному репертуарі.
У перші роки своєї кар'єри актор виконував ролі енергійних, забіякуватих молодиків, проте внутрішньо слабкодухих. Першу помітну роль створив у фільмі режисера Фреда Ціннеманна «Людина на всі часи». Його герой Річард Річ настільки слабкодухий, що скочується до зради, але все ж не викликає зневаги у глядачів.
Вперше міжнародне визнання Герт здобув 1975 року за зворушливу роль невдахи-гомосексуала у телевиставі «Голий служник», за яку отримав нагороду Британської кіноакадемії. Ширша публіка познайомилася з актором завдяки телесеріалу «Я, Клавдій». Пізніше він ще двічі отримував цю найвищу кінонагороду Великої Британії за ролі у фільмах «Опівнічний експрес» та «Людина-слон». За ці два фільми він двічі номінувався на «Оскара», але жодного разу не став лауреатом цієї нагороди.
У стрічці режисера Алана Паркера «Опівнічний експрес» він створив портрет Макса, скандинава, який потрапив до турецької в'язниці і там утікає в наркотичний дурман від жорстокості оточуючого світу. А в фільмі авангардиста Девіда Лінча «Людина-слон» він створив вражаючий портрет Джона Мерріка, людини м'якої і привітної, але із спотвореною від хвороби головою. Тому оточуючі або ж з жахом дивляться на каліку, або знущаються над ним.
У стрічці 1984 року режисера Стівена Фрієрса «Стукач» Герту навіть дісталася роль найманого вбивці. Але актор, при всьому його таланті, на такого не скидався. Герт робив спроби (або ж його вмовляли режисери) випробувати свої сили в комедійних ролях — це йому вдавалося більше. Так, він виконав роль Ісуса Христа у комедії Мела Брукса «Всесвітня історія». Але й досі він віддає перевагу ролям меланхолійного характеру.
У 2013 році зіграв у культовому серіалі Доктор Хто, де виконав роль темного втілення головного персонажа.
За свою кар'єру у кіно Джон Герт відзначився різноманітністю смертей зіграних персонажів[7].
Був одружений чотири рази: з 1962 і до 1964 року його дружиною була акторка Аннетта Робертсон, з 1984 і до 1990 року був одружений також з акторкою Донною Пікок, а того ж 1990 року одружився з асистенткою продюсера одного з його фільмів Джо Долтон, з якою розлучився у 1996 році. У 2005 році одружився з Анвен Різ-Маєрс і був одружений аж до самої смерті.
Фільмографія
- 1962: «Дикі й спраглі» (The Wild and the Willing)
- 1963: «Це моя вулиця» (This Is My Street)
- 1966: «Людина на всі часи» (A Man for All Seasons)
- 1967: «Моряк з Гібралтару» (The Sailor From Gibraltar)
- 1969: «Перед настанням зими» (Before Winter Comes)
- 1969: «Грішний Дейві» (Sinful Davey)
- 1970: «У пошуках Грегорі» (In Search of Gregory)
- 1971: «Ріллінгтон Плейс, 10» (10 Rillington Place)
- 1971: «Крик пінгвінів» (Cry of the Pinguins)
- 1972: «Строкатий сурмач» (The Pied Piper)
- 1974: «Маленький Малколм» (Little Malcolm)
- 1975: «Зроби для себе щось добре» (Do Yourself Some Good)
- 1975: «Вампір» (The Ghoul)
- 1976: «Русло ріки» (La Linea el fiume) — Іспанія
- 1976: «Я, Клавдій» (I, Claudius) — телефільм
- 1976: «Тінь сумніву» (Shadows of the Doubt)
- 1977: «Зникнення» (The Disappearance) — Канада
- 1977: «На схід від Слонової скелі» (East of Elephant Rock)
- 1978: «Володар перснів» (The Lord of the Rings) — США, лише озвучення
- 1978: «Опівнічний експрес» (Midnight Express)
- 1978: «Крик» (The Shout)
- 1978: «Затоплення судна» (Watership Down) — лише озвучення
- 1979: «Чужий» (Alien) — США
- 1980: «Людина-слон» (The Elephant Man)
- 1980: «Ворота раю» (Heaven's Gate) — США
- 1981: «Всесвітня історія, Частина 1» (History of the World — Part I) — США
- 1981: «Нічне перехрестя» (Night Crossing) — Велика Британія-США
- 1982: «Партнери» (Partners) — США
- 1982: «Собаки чуми» (The Plague Dogs) — Велика Британія-США, лише озвучення
- 1983: «Чемпіони» (Champions)
- 1983: «Уїк-енд Остермана» (The Osterman Weekend)
- 1984: «1984»
- 1984: «Стукач» (The Hit)
- 1984: «Спостереження під вулканом» (Observations Under the Volcano)
- 1984: «Успіх є найкращою помстою» (Success Is the Best Revenge)
- 1984: «Люди заходу сонця» (Sunset People)
- 1985: «Після темряви» (After Darkness)
- 1985: «Чорний казан» (The Black Cauldron) — США, лише озвучення
- 1986: «Джейк Спід» (Jake Speed)
- 1986: «Росінанте» (Rocinante)
- 1987: «Арія» (Aria)
- 1987: «Лінія смерті» (Deadline)
- 1987: «Постріл зі стегна» (From the Нір) — США
- 1987: «Космічні яйця» (Spaceball)
- 1987: «Вінсент» (Vincent) — документальний фільм, Австралія, лише озвучення
- 1988: «Ніч Бенгалі» (La Nuit Bengali)*
- 1988: «Маленькі любочки» (Little Sweetheart)
- 1988: «Біле зло» (White Mischief)
- 1989: «Скандал» (Scandal)
- 1990: «Поле» (The Field)
- 1990: «Визволений Франкенштейн» (Frankenstein unbound)
- 1990: «Розслідування в справі терористичного бомбардування» (The Investigation: Inside a Terrorist Bombing)
- 1990: «Мешканець-чужак» (Resident Alien)
- 1990: «Ромео — Джульєтта» (Romeo—Juliet) — Бельгія
- 1990: «Сліди вітру» (Windprints)
- 1991: «Мені снилося, що я проснувся» (І Dream I Woke Up)
- 1991: «Король Ральф» (King Ralph)
- 1992: «Збій пам'яті» (Lapse of Memory)
- 1992: «Темрява опівдні» (Dark at Noon)
- 1993: «Злочин та кара» (Crime and Punishment)
- 1994: «Зрада» (Betrayal)
- 1994: «Навіть ковбойки сумують» (Ewen Cowgirls Get the Blues)
- 1994: «Моноліт» (Monolith)
- 1994: «Другий найкращий» (Second Best)
- 1994: «Дюймовочка» (Thumbelina)
- 1995: «Роб Рой» (Rob Roy)
- 1995: «Дикий Білл» (Wild Bill) — США
- 1996: «Мрець» (Dead Man) — США
- 1997: «Бандит» (Bandyta) — Польща
- 1997: «Кохання та смерть на Лонг-Айленді» (Love and Death on Long Island) —США
- 1997: «Контакт» (Contact) — США
- 1998: «Уповноважений» (The Commissioner)
- 1998: «Усі малі звірятка» (All the Little Animals)
- 1998: «Сходження» (The Climb)
- 2000: «Тигра» (The Tigger Movie) — озвучення
- 2001: «Мандоліна капітана Кореллі» (Captain Corelli's Mandolin)
- 2001: «Гаррі Поттер і філософський камінь» (Harry Potter and the Sorcerer's Stone)
- 2002: «Злочин і кара» (Crime and Punishment)
- 2003: «Одержимий» (Owning Mahowny)
- 2003: «Догвіль» (Dogville) — озвучення
- 2004: «Щоденники Алана Кларка» (The Alan Clark Diaries)
- 2004: «Хеллбой» (Hellboy)
- 2004: «Левина сімейка» (Pride) — телефільм, озвучення
- 2005: «Валіант: пернатий спецназ» (Valiant) — озвучення
- 2005: «Мандерлей» (Manderlay)
- 2005: «Пропозиція» (The Proposition)
- 2005: «Ключ від усіх дверей» (The Skeleton Key)
- 2005: «Відстрілюючи собак» (Shooting Dogs)
- 2006: «V означає Вендетта» (V for Vendetta)
- 2006: «Парфуми: Історія одного вбивці» (Perfume: The Story of a Murderer)
- 2007: «Убивства в Оксфорді» (The Oxford Murders)
- 2008: «Пригоди Мерліна»
- 2008: «Вікінги» (Outlander)
- 2008: «Індіана Джонс і королівство кришталевого черепа» (Indiana Jones and the Kingdom of the Crystal Skull)
- 2008: «Хеллбой 2: Золота армія» (Hellboy II: The Golden Army)
- 2008: «Урок 21» (Lezione 21)
- 2009: «Межі контролю» (The Limits of Control)
- 2009: «Нью-Йорку, я люблю тебе» (New York, I Love You)
- 2009: «44 дюйми» (44 Inch Chest)
- 2009: «Англієць у Нью-Йорку» (An Englishman in New York)
- 2010: «Юлій Цезар» (Julius Caesar)
- 2010: «Лу» (Lou)
- 2010: «Ультрамарини» (Ultramarines: The Movie)
- 2010—2011: «Гаррі Поттер і Смертельні Реліквії» (Harry Potter and the Deathly Hallows)
- 2011: «Брайтонський льодяник» (Brighton Rock)
- 2011: «Меланхолія» (Melancholia)
- 2013: «Виживуть тільки коханці» (Only Lovers Left Alive)
- 2013: Доктор Хто — Воїн (втілення Доктора), епізоди Ім'я Доктора, Ніч Доктора, День Доктора.
- 2016: «Легенда про Тарзана» (The Legend of Tarzan)
Примітки
- ↑ а б Sir John Hurt: Bafta-winning actor dies aged 77 — (untranslated), 2017.
- ↑ (not translated to en-gb) Sir John Hurt obituary — The Guardian, 2017. — ISSN 1756-3224; 1354-4322
- ↑ а б в John Hurt, British Actor Hailed for His Shape-Shifting Roles, Dies at 77 — The New York Times, 2017.
- ↑ L’acteur John Hurt est mort — Le Monde, 2017.
- ↑ Student & Graduate Profiles: John Hurt — Королівська академія драматичного мистецтва.
- ↑ Dureau C. Dictionnaire mondial des comédiens
- ↑ а б Помер британський актор Джон Герт. ВВС Україна. 28 січня, 2017 рік.
Посилання
|
|
|
|
|
|
- Народились 22 січня
- Народились 1940
- Уродженці Честерфілда
- Померли 25 січня
- Померли 2017
- Померли в Норфолку
- Випускники Королівської академії драматичного мистецтва
- Кавалери ордена Британської імперії
- Лицарі-бакалаври
- Лауреати премії «Тедді»
- Лауреати премії BAFTA
- Лауреати премії BAFTA TV
- Лауреати Міжнародного кінофестивалю у Вальядоліді
- Лауреати премії «Золотий глобус»
- Англійські кіноактори
- Англійські театральні актори
- Британські телеактори
- Актори озвучування Великої Британії
- Актори, які зіграли Ісуса