Сьюзен Сазерленд Айзекс
Сьюзен Сазерленд Айзекс | |
---|---|
англ. Susan Isaacs | |
![]() | |
Народилася | 24 травня 1885[1][2][…] Великий Манчестер, Велика Британія |
Померла | 12 жовтня 1948 Лондон, Велика Британія ·злоякісна пухлина | (у віці 63 роки)
Країна | ![]() ![]() |
Діяльність | психоаналітикиня, психологиня |
Alma mater | Ньюнгем коледж[4] |
Галузь | педагогічна психологія |
Заклад | Tavistock Clinicd UCL Institute of Educationd |
Членство | Британське психоаналітичне товариствоd |
Нагороди | |
![]() |
Сьюзан Сазерленд Айзекс, CBE (до шлюбу Фейргерст; 24 травня 1885 — 12 жовтня 1948; також відома як Урсула Вайз) — педагогічна психологиня і психоаналітикиня Ланкаширу. Вона публікувала дослідження про інтелектуальний і соціальний розвиток дітей і сприяла розвитку дитячих садків. Для Айзекс найкращим способом навчання дітей був розвиток їхньої самостійності. Вона вважала, що найефективнішим способом досягнення цього є гра, а роль дорослих і ранніх педагогів полягає в тому, щоб направляти гру дітей.
Сюзан Сазерленд Фейргерст народилася в 1885 році в Тертоні, графство Ланкашир, у сім'ї Вільяма Фейргерста, журналіста та методистського проповідника, та Міріам Сазерленд.[5] Її мати померла, коли їй було 6 років.[6] Невдовзі після цього вона відчужилася від батька після того, як він одружився з медсестрою, яка доглядала її матір під час її хвороби. У 15 років батько забрав її з Болтонської середньої школи, тому що вона прийняла атеїстичний соціалізм.[7] Батько відмовлявся говорити з нею протягом 2 років. Вона залишалася вдома з мачухою до 22 років.[8] Спочатку вона навчалася у фотографку, а потім почала викладацьку кар'єру гувернантки в англійській родині.
У 1907 році Сюзан Сазерленд Фейргерст вступила на навчання вчительки маленьких дітей (від 5 до 7 років) до Манчестерського університету. Потім перевелася на курс навчання і закінчила його в 1912 році, отримавши перший ступінь з філософії. Вона отримала стипендію в Психологічній лабораторії Ньюнем-коледжу, Кембридж, і здобула ступінь магістра в 1913 році.[8]
Сюзан Сазерленд Фейргерст також навчалася та практикувала як психоаналітикиня після аналізу психоаналітика Джона Карла Флюгеля (1884—1955). У 1921 році вона стала асоційованою членкинею нещодавно створеного Британського психоаналітичного товариства, а в 1923 році отримала повноправне членство. Того ж року вона розпочала власну практику.[8] Пізніше вона пройшла короткий аналіз з Отто Ранком, а в 1927 році пройшла подальший аналіз з Джоан Рів'єр[7], щоб отримати особистий досвід і розуміння нових ідей Мелані Кляйн щодо дитинства. Айзекс також сприяла популяризації робіт Кляйн, а також теорій Жана Піаже та Зигмунда Фрейда. Спочатку вона була в захваті від теорій Піаже про інтелектуальний розвиток маленьких дітей, хоча пізніше вона критикувала його схеми етапів когнітивного розвитку, які не ґрунтувалися на спостереженнях за дітьми в їх природному середовищі, на відміну від її власних спостережень у школі Malting House.
Між 1924 і 1927 роками вона була керівницею школи Malting House у Кембриджі, яка є експериментальною школою, заснованою Джеффрі Пайком. Школа сприяла індивідуальному розвитку дітей. Діти отримали більше свободи і підтримувалися, а не каралися. Вчителі розглядалися як спостерігачі за дітьми, які вважалися дослідниками. Її робота мала великий вплив на ранню освіту і зробила гру центральною частиною навчання дитини. Сьюзен Сазерленд Айзекс твердо вірила, що гра — це робота дитини.
Між 1929 і 1940 роками вела колонку порад під псевдонімом Урсула Вайз, відповідаючи на проблеми читакок та читачів у кількох журналах про догляд за дітьми, зокрема «The Nursery World» і «Home and School».[9]
У 1933 році вона стала першою керівницею відділу розвитку дитини в Інституті освіти Лондонського університету, де започаткувала курс поглибленого розвитку дитини для вчителів маленьких дітей. Її кафедра мала великий вплив на вчительську професію та заохочувала професію розглядати психодинамічну теорію з психологією розвитку.
Сьюзен Сазерленд Айзекс стверджувала, що важливо розвивати в дітей навички чітко мислити та здійснювати незалежні судження. Розвиток самостійності дитини корисний для її розвитку як особистості. Вона вважала батьків основними вихователями, а інституційний догляд за дітьми віком до 7 років — потенційно шкідливим. Діти найкраще навчалися через власну гру. Для Сазерленд Айзекс гра передбачає постійний експеримент: «у будь-який момент може спалахнути нова лінія запиту чи аргументації, зробити новий крок у розумінні»[10].
Таким чином, гра розглядається як робота дітей, а соціальна взаємодія є важливою частиною гри та навчання. Емоційні потреби дітей також дуже важливі, і символічна та фантазійна гра може стати вивільненням почуттів дитини. «Гра з уявою, перш за все, створює практичні ситуації, які часто можуть бути використані заради них самих, і це призводить до фактичного відкриття або словесного судження та міркування». Отже, роль дорослих полягає в тому, щоб керувати грою дітей, але загалом вони повинні мати свободу досліджувати. У її книзі «Інтелектуальний розвиток дітей раннього віку»[11] пояснюється точка зору дослідниці.
Проте Сазерленд Айзекс не була прихильницею неконтрольованого самовираження: скоріше, вона наголошувала на важливості у розвитку дитини інтерналізації того, що вона називала «добрим-суворим» батьком — тим, хто здатний контролювати інстинкти дитини та запобігати їх нестримній силі від шкоди собі чи іншим.[12] Вона також була однією з перших, хто розглянули і оскаржили етапи розвитку дитини в теорії Жана Піаже.
Під час суперечливих дискусій Британського психоаналітичного товариства Сазерленд Айзекс Айзекс представила впливову позицію 1943 року, в якій виклав клейніанський погляд на фантазію.[13] Там вона стверджувала, що «несвідомі фантазії справляють безперервний вплив протягом усього життя, як на нормальних, так і на невротичних людей», додаючи, що в аналітичній ситуації «ставлення пацієнта до його аналітика майже повністю є несвідомими фантазіями».[14] Однак її вислів було критиковано як своєрідний «панінстинктивізм», який надмірно спрощує спектр і обсяг фантазії до суто інстинктивної мети.[13]
Сьюзен Сазерленд Фейргерст почала читати серію лекцій з навчання дітей у Дарлінгтонському коледжі; з логіки в Манчестерському університеті; та психології в Лондонському університеті.
У 1914 році вона одружилася з Вільямом Бродгерстом Браєрлі, викладачем ботаніки.[7] Через рік вони переїхали до Лондона, де вона стала наставницею Робітничої освітньої асоціації (WEA), а з 1916 року читала лекції з психології в Лондонському університеті.
У 1922 році вона розлучилася з Браєрлі та пошлюбила Натана Айзекса (1895—1966), торговця металами, який співпрацював з нею в її подальшій роботі.
У 1935 році у Сьюзен Сазерленд Айзекс розвинувся рак, і вона боролася з хворобою до кінця свого життя. У 1937 році вона все ж змогла поїхати в тур по Австралії та Новій Зеландії; і після переїзду до Кембриджа в 1939 році вона провела Кембріджське дослідження евакуації, яке вивчало вплив евакуації на дітей. У 1948 році вона була нагороджена CBE.
Померла від раку 12 жовтня 1948 року у віці 63 років. У Національній портретній галереї в Лондоні є кілька її портретів.[15]
- Вступ до психології, Methuen Press, (Лондон, 1921)
- Nursery Years, Routledge, (Лондон, 1929).
- Біологічні інтереси маленьких дітей, (1929)
- Інтелектуальний розвиток маленьких дітей, Рутледж і Кеган Пол, (Лондон, 1930)
- Behavior of Young Children, Routledge & Sons (Лондон, 1930)
- Психологічні аспекти розвитку дитини, Еванс з Лондонським університетом, Інститут освіти, (Лондон [1930]) (вперше опубліковано як Розділ II випуску 1935 року Year Book of Education).
- Діти, яких ми навчаємо: сім-одинадцять років, Лондонський університет, Інститут освіти, (Лондон, 1932)
- Соціальний розвиток маленьких дітей: дослідження початків, Routledge і Kegan Paul, (Лондон, 1933).
- Керівництво дитиною. Пропозиції щодо ігрової кімнати клініки , Рада з виховання дітей (Лондон, 1936 р.)
- Кембриджське дослідження евакуації. Дослідження соціального забезпечення та освіти часів війни. Під редакцією Сьюзан Айзекс у співпраці з Сібіл Клемент Браун і Робертом Х. Таулессом. Автори: Джорджина Батерст, Сібіл Клемент Браун [та інші] тощо. , Methuen Press (Лондон, 1941).
- Дитинство і після. Деякі есе та клінічні дослідження , Routledge & Kegan Paul (Лондон, 1948).
- Проблеми дітей і батьків, Methuen Press, (Лондон, 1948)
- «Природа та функція фантазії» за ред. Джоан Рів'єр, Розвиток психоаналізу Hogarth Press (London 1952)
Колекції особистих документів Айзек можна знайти в архіві Інституту освіти Лондонського університету (посилання: DC/SI) [1] (онлайн-каталог); Архіві Британського психоаналітичного товариства (Ref PE/ISA) [2] (онлайн-каталог); та Архівному центрі Британського та іноземного шкільного товариства (BFSS) [3].
- ↑ Bibliothèque nationale de France BNF: платформа відкритих даних — 2011.
- ↑ Bibliothèque nationale de France BNF: платформа відкритих даних — 2011.
- ↑ SNAC — 2010.
- ↑ Oxford Dictionary of National Biography / C. Matthew — Oxford: OUP, 2004.
- ↑ Pines, 2004.
- ↑ Hood, Philip (2019). Does Early Childhood Education in England for the 2020s Need to Rediscover Susan Isaacs: Child of the Late Victorian Age and Pioneering Educational Thinker?. Genealogy. 3 (39): 39. doi:10.3390/genealogy3030039. Процитовано 29 June 2021.
- ↑ а б в Susan Sutherland Isaacs, Psychoanalytikerinnen.
- ↑ а б в Drummond, Mary Jane. Comparisons in Early Years Education: History, Fact, and Fiction. Early Childhood Research and Practice. Архів оригіналу за 18 травня 2008. Процитовано 30 June 2008.
- ↑ Institute of Education Papers of Susan Isaacs. Процитовано 12 October 2009.
- ↑ Mary Jacobus, The Poetics of Psychoanalysis (Oxford 2005), p. 97
- ↑ Isaacs, S (1930). Intellectual Growth in Young Children. Routledge. ISBN 0-415-20991-9.
- ↑ J. C. Flugel, Man, Morals and Society (1973) pp. 117–8
- ↑ а б Mary Jacobus, The Poetics of Psychoanalysis (Oxford 2005), p. 100
- ↑ Quoted in R. D. Laing, Self and Others (Penguin 1972) pp. 19–21
- ↑ Susan Sutherland Isaacs (1885–1948), Psychologist. National Portrait Gallery. Архів оригіналу за 30 вересня 2007. Процитовано 3 July 2008.
- Susan Isaacs née Fairhurst (1885-1948). Psychoanalytikerinnen. Biografisches Lexikon. Процитовано 2 September 2017.
- Gardner, Dorothy E M (1969). Susan Isaacs. London: Methuen Press.
- Graham, Philip (2008). Susan Isaacs: A Life Freeing the Minds of Children. Karnac Books.
- Hall, J S (2000). Psychology and Schooling: the impact of Susan Isaacs and Jean Piaget on 1060s science education reform. History of Education. 29 (2): 153—170. doi:10.1080/004676000284436. PMID 19127698.
- Hemming, Henry (2014), Churchill's Iceman: The True Story of Geoffrey Pyke: Genius, Fugitive, Spy, Preface Publishing, ISBN 9781848094437
- Smith, Lydia A H (1985). To Understand and to help: the life and work of Susan Isaacs, 1884–1948. London: Fairleigh Dickinson University Press.
- Dr Susan Isaacs: Obituary. National Froebel Bulletin. November 1948. с. 1.
- Woolridge, Adrian (1994). Measuring the mind: psychological theory and educational controversy in England, c.1860-c.1990. Cambridge: Cambridge University Press.
- Документи Сьюзен Айзекс в Інституті освіти, архів Лондонського університету .
- Архів Британського психоаналітичного товариства .
- Архівний центр Британського та іноземного шкільного товариства (BFSS) .
- Оксфордський словник національної біографії .
- Зображення Сьюзен Сазерленд Айзекс, Національна портретна галерея .
- Жінки-науковці
- Народились 24 травня
- Народились 1885
- Уродженці Великого Манчестеру
- Померли в Лондоні
- Випускники Ньюнем-Коледжу (Кембридж)
- Командори ордена Британської імперії
- Письменниці XX століття
- Англійські письменники XX століття
- Померли від раку у Британії
- Педагоги Великої Британії
- Померли 1948
- Померли від раку
- Британські психологи
- Жінки-психоаналітики
- Жінки-психологи