Аніта Саркісян
Аніта Саркісян | |
---|---|
англ. Anita Sarkeesian | |
![]() Аніта Саркісян у 2011 році | |
Народилася | 15 серпня 1983[1] (41 рік) Торонто, Канада |
Країна | ![]() ![]() |
Місце проживання | Каліфорнія |
Діяльність | критик ЗМІ, блогер, публічний промовець, феміністка |
Alma mater | Університет штату Каліфорнія Нортриджd і Йоркський університет |
Знання мов | англійська |
Нагороди | Game Developers Choice Awardsd (березень 2014) |
IMDb | ID 2100390 |
Сайт | anitasarkeesian.com |
Аніта Саркісян (англ. Anita Sarkeesian; нар. 1983, Канада) — канадсько-американська[2] феміністка, критик ЗМІ, блогерка та публічна діячка. Засновниця Feminist Frequency, вебсайту, на якому розміщуються відео та коментарі, які аналізують зображення жінок у масовій культурі.[3] Також відома своєю серією відео «Тропи проти жінок у відеоіграх[en]», що досліджує тропи у відображенні персонажів відеоігор жіночої статі.
У 2012 році Саркісян стала жертвою кібермоббінгу після запуску свого проекту на Kickstarter, щоб зібрати кошти на фінансування серії «Тропи проти жінок у відеоіграх». Підтримувачі пожертвували майже 160 тис. доларів, набагато більше, ніж 6 тис. доларів, які вона шукала. Ситуація була широко освітлювалася у ЗМІ, які поставили Сакрісян у центр обговорення мізогінії у культурі відеоігор та кібермоббінгу. Вона виступила на конференціях TEDxWomen і XOXO[en], з'явилася на ток-шоу «The Colbert Report», де обговорювала свій досвід кібермоббінга та покращення статевої інклюзивності у ігровій та масовій культурі.[4][5]
Життєпис
Аніта Саркісян народилася у 1983 році[6] у Канаді і зростала біля Торонто. Її батьки — вірмени, які імігрували з Іраку до Канади у 1970-х роках.[7][8] Саркісян пізніше переїхала до штату Каліфорнія і ідентифікує себе як канадко-американку.[2][8][9]
Саркісян отримала ступінь бакалавра зі спеціальністю дослідження комунікації в Університеті штату Каліфорнія[en] у Нортбріджі[en] і ступінь магістра зі спеціальністю соціальної та політичної думки у Йоркському університеті у Торонто, який закінчила у 2010 році. Її дипломна робота називається «Я зроблю з тебе чоловіка: Сильні жінки у науковій фантастиці та фентезі на телебаченні» (англ. I'll Make a Man Out of You: Strong Women in Science Fiction and Fantasy Television).[10][11]
Feminist Frequency
Саркісян запустила свій вебсайт Feminist Frequency у 2009 році, коли була студенткою Йоркського університету. Вона створила його у спробі створити доступну феміністичну критику ЗМІ.[11][12] Відео, створені для сайту, аналізували соціальну та культурну статеву структуру і масову культуру з точки зору фемінізму, наприклад, застосування тесту Бекдел до фільмів, номінованих на премію «Оскар» 2011 року та підкреслення ролі LEGO у посиленні культурних норм.[13][14]
У 2011 році створила серію відео «Тропи проти жінок» (англ. Tropes vs. Women) у партнерстві з журналом «Bitch ». Серія досліджує поширені тропи у відображенні жінок у відеоіграх з особливим фокусом на науковій фантастиці.[12][15] Серія складається з шести відео, які присвячені таким тропам як маніакальна дівчина мрії піксі,жінки у холодильнику і принцип Смурфетти.[2][16]
У 2011 році Саркісян стала спів-автором есе «Баффі проти Белли: Повторна поява архетипічного жіночого у історіях про вампірів» (англ. Buffy vs. Bella: The Re-Emergence of the Archetypal Feminine in Vampire Stories).[17] Вона виступила на конференціях та майстер-класах, говорячи про критику ЗМІ та відеоблогінг, і дала інтерв'ю газеті «Обсервер» у березні 2012 року про сучасну медійну культуру.[18]
У березні 2012 року Саркісян і її блог Feminist Frequency були згадані у списку «Електронні джерела по жінкам та гендеру» (англ. E-Sources on Women & Gender) журналом «Feminist Collections».[19] Її блог був використаний як матеріал для створення курсів університетського рівня по жіночим дослідженням, вона виступала в університетах, говорячи на тему жіночих персонажів у масовій культурі.[20]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d3/Tropes_Vs._Women_in_Video_Games_-_text_logo.png/220px-Tropes_Vs._Women_in_Video_Games_-_text_logo.png)
Саркісян вирішила створити серію відео про відображення жінок у відеоіграх після того, як її запросили поговорити з розробниками у «Bungie Studios».[11] 17 квітня 2012 року вона розпочала кампанію по збору коштів на Kickstarter, які підуть на створення серії невеликих відео, які будуть досліджувати гендерні тропи у відеоіграх.[21] Запланована ціль у 6 тис. доларів була досягнена за 24 години.[22] Кінцева зібрана сума сягла 158 922 доларів, яку пожертвували 6968 прихильників.[23]
Саркісян планувала випустити «Тропи проти жінок у відеоіграх[en]» у 2012 році, але перенесла запуск на пізніший термін, пояснивши це тим, що додаткові кошти, зібрані на Kickstarter, дозволили їй розширити обсяг та масштаб проекту. Перше відео серії було опубліковане 7 березня 2013 року.[24]
Перші три відео серії розповідають про троп «діва у біді», згідно якому герой чоловічої статі повинен врятувати пасивну і часто безпорадну жінку.[12][16] Кріс Сьюллентроп з «Нью-Йорк Таймс» сказав, що перші чотири відео серії необхідні для перегляду всім, хто цікавиться відеоіграми. Він також додав, що вони є причиною, через яку він запитав геймдизайнера «Nintendo» Сігеру Міямото про теми діви у біді, які присутні у його іграх, на що той відповів, що не задумувався про це.[25]
У січні 2015 року корпорація «Intel» оголосила, що буде працювати у партнерстві з Feminist Frequency та іншими групами, які візьмуть участь у спробі підвищити різноманітність та інклюзивність у технічній сфері, на яку підуть 300 млн доларів. Групи повинні допомогти сприянню підвищення кар'єрних можливостей, залученню та позитивному представництву жінок і меншинств у технічній сфері та геймінгу.[26][27]
23 січня 2015 року сайт Feminist Frequency опублікував свій перший річний звіт та оголосив, що вони планують дві нові серії відео, присвячених «позитивному» відображенню жінок у відеоіграх, а також зображенню мужньої ідентичності у іграх.[28][29]
8 березня 2016 року Feminist Frequency запустив краудфандингову кампанію для анімаційної серії відео під назвою «Звичайні жінки» (англ. Ordinary Women). Серія складається з п'яти випусків і досліджує життя таких видатних жінок як Іда Белл Веллс-Барнетт, Емма Голдман, Мурасакі Сікібу, Ада Лавлейс і Чжен Ши.[30]
У березні 2016 року Feminist Frequency розпочав офіційне партнерство з групою підтримки жертв кібермоббінгу «Crash Override Network[en]», погодившись виступити у якості фінансового спонсору.[31]
Кібермоббінг
Після запуску проекту «Тропи проти жінок» розпочалася хвиля сексистського переслідування Саркісян. Зловмисники надсилали їй погрози зґвалтування та смерті, зламали її веб-сторінки та сторінки у соціальних мережах і поширювали її особисту інформацію. Вони публікували зневажливі коментарі про неї онлайн, понівечили її сторінку на Вікіпедії, до якої додали расові знущання та сексуальні зображення, відправили Саркісян малюнки, на яких зображалися сцени ґвалтування Саркісян персонажами відеоігр.[32][33][34][35][36][37]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f5/Anita_Sarkeesian_smiling_2.jpg/220px-Anita_Sarkeesian_smiling_2.jpg)
Один зі зловмисників створив комп'ютерну гру «Побий Аніту Саркісян» (англ. Beat Up Anita Sarkeesian), яка закликає гравця залити кров'ю зображення Саркісян, клікаючи мишею.[34][38] Феміністка з Торонто Стефані Гатрі (англ. Stephanie Guthrie) отримала погрози зґвалтування та смерті за критику цієї гри.[33][39][40][41] Вважається, що судовий процес проти критика Грегорі Алана Елліотта[en] (англ. Gregory Alan Elliott), який є наслідком тривалого спору між ним та Гатрі, має значні наслідки для свободу слова онлайн у Канаді.[42][43] Саркісян відповіла на погрози проти Гатрі у газеті «Toronto Standard[en]», засуджуючи широкомасштабне переслідування, з яким зіткнулася вона та інші жінки в Інтернеті.[44][45]
Через кібермоббінг Саркісян запросили виступити з промовами щодо сексуального переслідування та онлайн-спільнот на конференції TEDxWomen та кількох університетах.[46][47][48][49][50]
У березні 2014 року Саркісян мала виступити та отримати нагороду «Вибір розробників ігор[en]». Організатори пізніше повідомили, що вони отримали анонімну погрозу щодо закладення бомби і поліція Сан-Франциско ретельно оглянула місце проведення події до того, як церемонія продовжилася.[51]
У серпні 2014 року блог Feminist Frequency опублікував новий випуск серії «Тропи проти жінок у відеоіграх». Це співпало з триваючим переслідуванням Зої Квінн[en] у рамках дискусії Геймергейт. Внаслідок переслідування Саркісян активістами Геймергейт, збільшення обсягу та специфіку погроз (включаючи погрози смерті), вона була вимушена залишити свій дім. Поліція Сан-Франциско підтвердила, що вони передали справу ФБР для подальшого розслідування.[52][53]
14 жовтня 2014 року Саркісян і Університет штату Юта отримали терористичні погрози, пов'язані з запланованою лекцією Саркісян, яку вона повинна була прочитати пізніше того ж дня. Один з погрожуючих заявив, що він пов'язаний з Геймгейт.[54] У погрозах згадується масове вбивство у Політехнічній школі Монреаля у 1989 році як джерело натхнення. Університет та поліція не повірили погрозам, оскільки вони були дуже схожі на інші, що отримувала Саркісян, але запланували посилення заходів безпеки. Саркісян відмінила подію, бо вважала прийняті заходи недостатніми, бо університет не міг заборонити носіння зброї на своїй території за законами штату Юта.[55][56][57][58][59][60][61][62]
Сприйняття та публічні виступи
Саркісян та її робота отримали значно більше уваги після того, як вийшла серія «Тропи проти жінок у відеоіграх[en]», за якою послідував кібермоббінг. Ці події допомогли підняти питання сексуального домагання у відеоіграх у ЗМІ.[63] Це питання обговорювалося у багатьох журналах та газетах, серед яких «Нью-Йорк Таймс» і «Гардіан».[64]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/46/Anita_Sarkeesian_2013.jpg/220px-Anita_Sarkeesian_2013.jpg)
Відмітивши, що Саркісян отримала велику підтримку під час переслідування, Сал Хамфрейс і Карен Орр Веред припускають, що в цілому ця кампанія призведе до того, що інші жінки можуть не послідувати прикладу Саркісян через страх отримати схожі погрози та стати об'єктом переслідування.[65]
У вересні 2014 року Саркісян виступила з промовою на фестивалі XOXO[en], де сказала, що твердження, що вона та інші жінки сфабрикували своє переслідування, саме є формою переслідування. «Переслідування — це фонова радіація мого життя», вона пізніше сказала у «Блумберг Бізнесвік».[66][67]
Погрози Саркісян і Університету штату Юта призвели до привернення уваги громадськості до мізогіністичних та жорстоких переслідувань в Інтернеті та до доречності прихованої зброї на території університету. Газета «The Salt Lake Tribune[en]» написала, що такі погрози підтверджують позицію Саркісян щодо зв'язку між деякими відеоіграми та жорстокого ставлення до жінок. Газета також закликала штат дозволити університетам мати можливість заборонити носіння на своїй території вогнепальної зброї, коли це не просто недоречно, але й є шкідливим для місії вищого навчального закладу.[56][68][69][70][71]
29 жовтня 2014 року Саркісян дала інтерв'ю на ток-шоу «The Colbert Report», де обговорювала кібермоббінг, який влаштував для неї Геймергейт, та свої погляди на те, як зробити відеоігри більш інклюзивними. Вона сказала Кольберу, що відеоігри часто зображають жінок таким способом, що підсилює культурні міфи про те, що жінки є сексуальними об'єктами і її ціль не в тому, щоб піддавати відеоігри цензурі, але в підвищенні усвідомлення, що жінок можна зображати більш реалістичними і менш стереотипними.[72]
Кібермоббінг Саркісян і інших жінок у сфері відеоігор був показаний 14 січні 2015 року у випуску програми «Nightline[en]». Коли її запитали у «ABC News», чому було стільки гніву, вона відповіла, що вважає, що це походить з ідеї про те, що сфера відеоігор — у значній мірі для чоловіків, що ігри створюються чоловіками для чоловіків і що це дуже мізогіністична реакція.[73] Саркісян з'явилася у документальному фільму «GTFO[en]».[74]
Нагороди та номінації
Блог Саркісян Feminist Frequency був відмічений асоціацією «Media Report to Women» і «Feminist Collections».[19][75] У 2012 році вебсайт Gamasutra розглянув кібермоббінг та успіх блогу Feminist Frequency каталізатором, що привернув увагу до важливості різноманітності та інклюзивності у культурі та індустрії відеоігор. Цей заклик до інклюзивності був названий серед 5 трендів, що визначили індустрію ігор у 2012 році.[63][76] У 2013 році журнал «Ньюсвік» і вебсайт The Daily Beast назвали Саркісян однією зі «125 впливових жінок» (англ. 125 Women of Impact).[77][78] Вона також отримала почесну нагороду від Національної академії рецензентів відеоігор (National Academy of Video Game Trade Reviewers) за відео «Діва у біді» (англ. Damsel in Distress) у 2013 році.[79]
У 2014 році Сакрісян отримала Нагороду посередника (англ. Ambassador Award) на 14-тій церемонії вручення премії «Вибір розробників ігор[en]» за її роботу з репрезентації жінок у відеоіграх, що зробило її першою жінкою, яка отримала цю нагороду.[80][81] За свою роботу вона також була номінована на премію «Жінки у іграх» (англ. Women in Gaming) у номінації «Нагорода посередника» корпорації Microsoft.[82][83]
Після погрози анти-фемініста влаштувати масову стрілянину під час виступу Саркісян в Університеті штату Юта, журнал «Rolling Stone» назвав її найціннішим критиком поп-культури, додавши, що «зворотній зв'язок лише довів її точку зору: індустрія ігор має проблему».[84] У грудні 2014 року вебсайт The Verge назвав її однією з 50 найважливіших людей на перетині технологій, мистецтва, науки та культури.[85] У березні 2015 року журнал «Тайм» включив Саркісян до списку 30 найвпливовіших людей в Інтернеті,[86] а у квітні того ж року включив її до списку «Time 100».[87] У травні 2015 року журнал «Cosmopolitan» включив її до списку 50 найбільш захоплюючих людей в Інтернеті.[7] Того ж року Саркісян була номінована на Меморіальну премію Джеймса Тіптрі-молодшого за серію відео «Тропи проти жінок у відеоіграх[en]».
Бібліографія
- 2015 — «Стан гри: Творці та критики про культуру відеоігор» (англ. The State of Play: Creators and Critics on Video Game Culture)
Примітки
- ↑ https://pantheon.world/profile/person/Anita_Sarkeesian
- ↑ а б в Greenhouse, Emily (1 серпня 2013). Twitter's Free Speech Problem. The New Yorker. Процитовано 24 березня 2014.
- ↑ Медиакритик Анита Саркисян и крестовый поход против видеоигр. krona.org.ua. Процитовано 21 жовтня 2021.
- ↑ Девы в беде Анита Саркисян четыре года боролась с сексизмом в видеоиграх, а сторонники Трампа — с ней. Meduza (рос.). Процитовано 21 жовтня 2021.
- ↑ Ривии, Геральт из (29 вересня 2021). Почему в играх появилась повестка, меньшинства и расовое разнообразие — Игры на DTF. DTF. Процитовано 21 жовтня 2021.
- ↑ Anita Sarkeesian. Virtual International Authority File. Процитовано 16 березня 2016.
- ↑ а б Filipovic, Jill (8 червня 2015). Anita Sarkeesian Is Fighting to Make the Web Less Awful for Women – And Getting Death Threats in the Process. Cosmopolitan. Процитовано 21 липня 2015.
- ↑ а б Moore, Oliver (11 липня 2012). Woman's call to end video game misogyny sparks vicious online attacks. The Globe and Mail. Toronto. Процитовано 13 березня 2014.
- ↑ Rivas, Jorge (13 грудня 2012). Watch Anita Sarkeesian Deconstruct Sexism in Gaming. ColorLines. Процитовано 13 березня 2014.
- ↑ Sarkeesian, Anita. About. Feminist Frequency. Процитовано 13 березня 2014.
- ↑ а б в Kolhatkar, Sheelah (26 листопада 2014). The Gaming Industry's Greatest Adversary Is Just Getting Started. Bloomberg Businessweek. Процитовано 4 грудня 2014.
- ↑ а б в Dean, Paul (31 травня 2013). Tropes vs Women in Video Games: Why It Matters. IGN. Процитовано 19 вересня 2013.
- ↑ Barthel, Michael (February 25, 2012). «The Oscars’ woman problem» [Архівовано 13 березня 2013 у Wayback Machine.], Salon. *Sarkeesian, Anita (February 15, 2012). «The Oscars and The Bechdel Test», YouTube.
- ↑ Johnson, Derek (2014). Chicks with Bricks: Building Creative Identities Across Industrial Design Cultures and Gendered Construction play. У Wolf, Mark J.P. (ред.). LEGO Studies: Examining the Building Blocks of a Transmedial Phenomenon. Routledge. с. 90—94. ISBN 1317935454. Процитовано 18 лютого 2015.
- ↑ Williams, Mary Elizabeth (14 червня 2012). Lara Croft battles male jerks. Salon. Архів оригіналу за 18 червня 2012.
{{cite news}}
: Cite має пустий невідомий параметр:|df=
(довідка) - ↑ а б Singal, Jesse (22 червня 2013). Taking on games that demean women. The Boston Globe. Процитовано 19 вересня 2013.
- ↑ Jenson, Jennifer and Sarkeesian, Anita (2011). «Buffy vs. Bella: The Re-Emergence of the Archetypal Feminine in Vampire Stories» [Архівовано 25 червня 2012 у Wayback Machine.], in Gareth Schott and Kirstine Moffat. FANPIRES: Audience Consumption of the Modern Vampire. New Academia Publishing.
- ↑ Hoby, Hermione (25 березня 2012). The slacker is back – and this time she's female. The Observer. Процитовано 19 жовтня 2014.
- ↑ а б Lehman, JoAnne (Spring 2012). E-Sources on Women & Gender. Feminist Collections. University of Wisconsin-Madison. 33 (2): 13. ISSN 0742-7441.
- ↑ Duggan, Padraic (4 березня 2012). Feminist Frequency comes to SOU. The Siskiyou.
- 'I'll Make a Man Out of You': Redefining Strong Female Characters. Sewanee Today. Sewanee: The University of the South. 15 лютого 2011. Архів оригіналу за 25 березня 2012.
{{cite web}}
: Cite має пустий невідомий параметр:|df=
(довідка) - Hoby, Hermione (25 березня 2012). The Slacker Is Back - and this time she's female. The Observer. London, UK.
- Cohn, Jacob (11 січня 2013). Feminist Media Critic and Blogger Anita Sarkeesian to Present Convocation. Carleton News. Carleton College.
- 'I'll Make a Man Out of You': Redefining Strong Female Characters. Sewanee Today. Sewanee: The University of the South. 15 лютого 2011. Архів оригіналу за 25 березня 2012.
- ↑ Marketos, Cassie (21 травня 2012). New Projects Are Sci-Fly. Kickstarter.
- ↑ Tropes vs Women in Video Games. Kickstarter. Процитовано 14 червня 2012.
- ↑ Maguire, Matt (6 березня 2013). Sexism in games series debuts this week. stuff.co.nz.
- ↑ Feminist Frequency — «Damsels in Distress (Part 1)»; accessed May 28, 2013
- ↑ Suellentrop, Chris (13 грудня 2013). In the Footsteps of Lara Croft. The New York Times. Процитовано 11 березня 2014.
- ↑ Intel CEO Outlines Future of Computing. Intel, January 6, 2015
- ↑ Nick Wingfield, 'Intel Budgets $300 Million for Diversity", nytimes.com, January 7, 2015; accessed November 11, 2015.
- ↑ Jenkins, Ria (30 січня 2015). When will gamers understand that criticism isn't censorship?. The Guardian. Процитовано 30 січня 2015.
- ↑ Dredge, Stuart (27 січня 2015). Anita Sarkeesian launching new video series focused on masculinity in games. The Guardian. Процитовано 30 січня 2015.
- ↑ Rosenberg, Alyssa (8 березня 2016). Anita Sarkeesian’s next Feminist Frequency project tackles women’s history. The Washington Post.
- ↑ Sarkeesian, Anita (3 березня 2016). Feminist Frequency and Crash Override Partnership. Feminist Frequency. Процитовано 3 лютого 2017.
- ↑ Heron, Michael James; Belford, Pauline; Goker, Ayse (2014). Sexism in the circuitry. ACM SIGCAS Computers and Society. Association for Computing Machinery. 44 (4): 18—29. doi:10.1145/2695577.2695582. ISSN 0095-2737.
The simple launching of this project resulted in a staggering and continuing campaign of harassment, defamation and real life threats spectacularly out of proportion to the triggering incident.
- ↑ а б O'Leary, Amy. «In Virtual Play, Sex Harassment Is All Too Real», The New York Times, August 1, 2012.
- ↑ а б Kyle, Catherine Bailey (2014). Her Story, Too: Final Fantasy X, Revolutionary Girl Utena, and the Feminist Hero's Journey. У Jones, Norma; Bajac-Carter, Maja; Batchelor, Bob (ред.). Heroines of Film and Television. New York: Rowman & Littlefield. с. 131—32. ISBN 978-1-4422-3149-8.
- ↑ Humphreys, Sal; Vered, Karen Orr (5 вересня 2013). Reflecting on Gender and Digital Networked Media. Television & New Media. 15 (1): 3—4. doi:10.1177/1527476413502682.
- ↑ Watercutter, Angela (14 червня 2012). Feminist Take on Games Draws Crude Ridicule, Massive Support. Wired.com.
- ↑ Cupaiuolo, Christine (30 червня 2014). Not Just Playing Games: The Benefits of Failure and the Power of a Supportive Community. John D. and Catherine T. MacArthur Foundation. ISBN 978-1-63295-463-3. Процитовано 23 жовтня 2014.
{{cite book}}
: Проігноровано|website=
(довідка) - ↑ Das, Sarmista (2014). Leveling (Up) the Playing Field: How Feminist Gamers Self-Identify and Learn in Online Communities. У Venkatesh, Vivek; Wallin, Jason J.; Castro, Juan Carlos; Lewis, Jason Edward (ред.). Educational, Psychological, and Behavioral Considerations in Niche Online Communities. IGI Global. с. 82. ISBN 1466652071. Процитовано 18 лютого 2015.
- ↑ Fernandez-Blance, Katherine (10 липня 2012). Gamer campaign against Anita Sarkeesian catches Toronto feminist in crossfire. TheStar.com.
- ↑ O'Meara, Sarah (6 липня 2012). Internet Trolls Up Their Harassment Game With Beat Up Anita Sarkeesian. The Huffington Post.
- ↑ Magi, Kim (21 листопада 2012). Man charged with harassment after Twitter attacks. The Toronto Star. Процитовано 21 липня 2015.
- ↑ Blatchford, Christie. Christie Blatchford: Ruling in Twitter harassment trial could have enormous fallout for free speech. National Post.
- ↑ Nadeau, Jean-Phillippe. Procès pour harcèlement criminel sur Twitter [Trial for criminal harassment on Twitter] (French) . ICI Radio Canada.
- ↑ Lyonnais, Sheena (10 липня 2012). EXCLUSIVE: Anita Sarkeesian Responds to Beat Up Game, Online Harassment, and Death Threats on Stephanie Guthrie. Toronto Standard.
- ↑ Lyonnais, Sheena (9 липня 2012). Toronto Tweeter Causes Uproar Over Violent "Beat Up Anita Sarkeesian" Game. Toronto Standard.
- ↑ TEDxWomen - Anita Sarkeesian. Архів оригіналу за 9 лютого 2014. Відео на YouTube.
- ↑ Staff (12 жовтня 2012). Feminist website creator to speak at LLCC Oct. 10. The Breeze-Courier. Процитовано 19 листопада 2013.
- ↑ Staff (24 жовтня 2012). Critic assails portrayal of women in video games. The Daily News. Процитовано 19 листопада 2013.
- ↑ Chipman, Bob (7 листопада 2013). The Most Dangerous Woman in Videogames - Anita Sarkeesian. The Escapist. Процитовано 10 грудня 2013.
- ↑ Myers, Maddy (13 листопада 2013). Hyper Mode: Anita Sarkeesian vs. The World Part II. Paste. Процитовано 10 грудня 2013.
- ↑ Bomb Threat Targeted Anita Sarkeesian, Gaming Awards Last March, Stephen Totilo, Kotaku, September 17, 2014.
- ↑ FBI investigating death threats against Feminist Frequency creator Sarkeesian. Polygon.
- ↑ Stuart, Keith. Gamergate: the community is eating itself but there should be room for all. the Guardian.
- ↑ Erin Alberty (16 жовтня 2014). Anita Sarkeesian explains why she canceled USU lecture. The Salt Lake Tribune. Процитовано 18 жовтня 2014.
After the mass shooting threat was sent to the school late Monday, a second threat arrived Tuesday. That one, USU spokesman Tim Vitale confirmed, claimed affiliation with the controversial and sometimes violent online video gamers’ movement known as GamerGate.
- ↑ Feminist cancels speech at USU after terror threat. Neugebauer, Cimaron and Ben Lockhart. Standard-Examiner, October 14, 2014
- ↑ а б Feminist games critic cancels talk after terror threat. Hern, Alex. The Guardian, October 15, 2014
- ↑ USU students, faculty protest terrorist threats against critic of video games. Wood, Benjamin. The Salt Lake Tribune, October 15, 2014
- ↑ Peckham, Matt (16 жовтня 2014). Fixing Everything That's Wrong with Gamergate Starts with You. TIME.com.
- ↑ Ahmed, Saeed; Marco, Tony (15 жовтня 2014). Anita Sarkeesian cancels Utah State speech after threat - CNN.com. CNN.
- ↑ Wingfield, Nick (15 жовтня 2014). Anita Sarkeesian, Video Game Critic, Cancels Speech After Threats of Massacre. New York Times. Процитовано 15 жовтня 2014.
- ↑ BBC News - Feminist video-games talk cancelled after massacre threat. BBC News.
- ↑ McDonald, Soraya Nadia (15 жовтня 2014). ‘Gamergate’: Feminist video game critic Anita Sarkeesian cancels Utah lecture after threat. The Washington Post.
- ↑ а б Settle, Amber; McGill, Monica M.; Decker, Adrienne (2013). Diversity in the Game Industry: Is Outreach the Solution?. SIGITE '13: Proceedings of the 14th Annual ACM SIGITE Conference on Information Technology Education. Association for Computing Machinery: 175. doi:10.1145/2512276.2512283.
- ↑ Zerbisias, Anita (January 28, 2013). «Internet trolls an online nightmare for young women» [Архівовано 13 грудня 2017 у Wayback Machine.], Toronto Star.
- Casey, Paul (December 10, 2012). «Why should Anita Sarkeesian have to work for free in return for misogynistic abuse?», New Statesman.
- Cross, Katherine. (2012). «Why Gaming Culture Allows Abuse… and How We Can Stop It [Архівовано 12 грудня 2012 у Wayback Machine.]». Bitch. Issue 57; retrieved February 1, 2013.
- Steadman, Ian. (2014). «Tropes vs Anita Sarkeesian: on passing off anti-feminist nonsense as critique». New Statesman.
- ↑ Humphreys, Sal; Vered, Karen Orr (5 вересня 2013). Reflecting on Gender and Digital Networked Media. Television & New Media. SAGE Publications. 15 (1): 4. doi:10.1177/1527476413502682. ISSN 1527-4764.
- ↑ Newton, Casey (13 вересня 2014). Anita Sarkeesian shares the most radical thing you can do to support women online. The Verge.
- ↑ The Gaming Industry's Greatest Adversary Is Just Getting Started. Архів оригіналу за 28 листопада 2014. Процитовано 11 листопада 2015.
- ↑ Editorial: Utah's laws place gun rights over free speech, The Salt Lake Tribune, October 15, 2014.
- ↑ «Axed speech sparks US gun debate», Irish Independent, October 15, 2014.
- ↑ Feminist Speaker Questions Utah's Campus Gun Laws. Whitehurst, Lindsay and Alina Hartounian. Associated Press, October 15, 2014
- ↑ Game critic Sarkeesian avoids Utah due to foolish gun laws. Utah looks bad in global media… [Архівовано 18 жовтня 2014 у Wayback Machine.]. Pyle, George. The Salt Lake Tribune, October 15, 2014.
- ↑ Stephen Colbert takes on Gamergate with Anita Sarkeesian. McCormick, Rich. The Verge, October 30, 2014.
- ↑ When Jumping into Gamergate Turns into Fearing For Your Life, abcnews.go.com, January 14, 2015; accessed November 11, 2015.
- ↑ Ito, Robert (6 березня 2015). In the Documentary ‘GTFO,’ Female Video Gamers Fight Back. The New York Times. Процитовано 11 листопада 2015.
- ↑ Staff (Spring 2012). Briefly. Media Report to Women. 40 (2): 19—21. ISSN 0145-9651.
- ↑ Graft, Kris. The 5 trends that defined the game industry in 2012. Gamasutra. Процитовано 11 листопада 2015.
- ↑ Staff (29 березня 2013). 125 Women of Impact. Newsweek.
{{cite journal}}
:|access-date=
вимагає|url=
(довідка) - ↑ Women In The World: 125 Women of Impact. The Daily Beast/Newsweek. 29 березня 2013. Процитовано 22 жовтня 2014.
- ↑ Staff (24 березня 2014). Horror, Fantasy Rule NAVGTR Awards. The Business Journals. Процитовано 8 червня 2015.
- ↑ Suellentrop, Chris (20 березня 2014). The Last of Us Claims a Top Video Game Prize. The New York Times. Процитовано 24 березня 2014.
- ↑ Anita Sarkeesian, Riot co-founders win GDCA 2014 Special Awards. gamasutra.com. Gamasutra. 11 лютого 2014. Процитовано 17 лютого 2014.
- ↑ Parker, Laura (20 березня 2014). A Day of Honors for Women in the Video Game Industry. The New York Times. Процитовано 24 березня 2014.
- ↑ Anita Sarkeesian, more up for nominations at Women in Gaming Awards. gamasutra.com. Gamasutra. 19 березня 2014. Процитовано 24 березня 2014.
- ↑ Collins, Sean T.,Anita Sarkeesian on GamerGate: 'We Have a Problem and We're Going to Fix This', Rolling Stone, October 17, 2014.
- ↑ Anita Sarkeesian - The Verge 50. TheVerge.com. Vox Media.
- ↑ Macsai, Dan, ред. (16 березня 2015). The Most Influential People on the Internet. Time. с. 52—55.
- ↑ Anita Sarkeesian - The 100 Most Influential People. Time. 15 квітня 2015.