Францішек Клееберг
Францішек Клееберг | ||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Franciszek Kleeberg | ||||||||||||||||||
![]() | ||||||||||||||||||
Народження | 1 лютого 1888![]() | |||||||||||||||||
Смерть | 5 квітня 1941 (53 роки)![]() | |||||||||||||||||
Поховання | Люблінське воєводство | |||||||||||||||||
Країна | ![]() ![]() | |||||||||||||||||
Приналежність | ![]() ![]() ![]() | |||||||||||||||||
Вид збройних сил | сухопутні війська | |||||||||||||||||
Рід військ | піхота | |||||||||||||||||
Освіта | Imperial and Royal Technical Military Academyd | |||||||||||||||||
Роки служби | 1914–1941 | |||||||||||||||||
Звання | ![]() | |||||||||||||||||
Формування | Окрема оперативна група «Полісся» | |||||||||||||||||
Командування | командир | |||||||||||||||||
Війни / битви | Перша світова війна, Польсько-радянська війна, Друга світова війна: вереснева кампанія битва під Коцьком 1939 | |||||||||||||||||
Нагороди |
| |||||||||||||||||
![]() |
Францішек Клееберг (пол. Franciszek Kleeberg; нар. 1 лютого 1888 — пом. 5 квітня 1941) — польський військовик, бригадний генерал збройних сил Другої Польської Республіки.
Був сином Еміліана, січневого повстанця і офіцера кавалерії австро-угорської армії, та Жозефіни Куше (нім. Kuschée, фр. Couschée), а також старшим братом бригадного генерала доби Другої Польської Республіки Юліуша Клееберга. За сімейною традицією Клееберги виводили свій рід від шведського солдата, який забрів у Польщу з ворожою армією в XVII столітті, потрапив у полон, спольщився і кінець кінцем став засновником лицарського роду.
Після закінчення реальної школи в Границе і отримання атестату зрілості в 1905 році у Відні продовжив навчання у Військово-технічній академії у Медлінгу. 1911 року закінчив артилерійське училище в селі Гаймашкер (медьє Веспрем). Двома роками пізніше вступив до школи Генерального штабу у Відні, яку не закінчив через початок Першої світової війни.
У травні 1915 його приділили у Польські легіони. У тому ж році призначили на посаду начальника штабу Другої бригади Польських легіонів, яку він займав місяць. Далі кілька місяців був заступником начальника штабу, а тимчасово і начальником штабу командування Польських легіонів. У червні 1916 року обійняв посаду начальника штабу Третьої бригади Польських легіонів. У проміжку з лютого по липень 1917 року, під час вишколу Польських легіонів, який проводила Німецька імперія в Царстві Польському, був, зокрема, заступником командира Першого полку легкої артилерії Легіонів у Гурі-Кальварії і одночасно начальником Об'єднаних артилерійських шкіл, після чого до кінця 1917 року служив в Інспекції вишколу Польської Сили Збройної — військового формування Королівства Польща. До квітня 1918 року обіймав посаду начальника курсів підготовки артилеристів у Гарволіні. У зв'язку з проханням про зміну австрійського громадянства на польське покараний у червні 1918 переведенням в армію Австро-Угорщини і призначенням у штаб 54-ї піхотної бригади.
У грудні 1918 року прийнятий до новоутвореного польського війська, діставши призначення у Генеральний штаб. Потім до березня 1919 року був начальником штабу очолюваного генералом Тадеушом Розвадовським Головного командування польських військ у Східній Галичині «Схід». У квітні 1919 обійняв посаду начальника організаційного відділу, два місяці потому — заступника начальника Першого (мобілізаційно-організаційного) департаменту Міністерства військових справ Другої Польської Республіки. 10 березня 1920, після реорганізації міністерства, дістав призначення помічником начальника Першого (мобілізаційно-організаційного) відділу штабу Міністерства військових справ[1]. У липні 1920 року став начальником штабу 1-ї армії збройних сил Польської Республіки, а 15 серпня — начальником штабу оперативної групи генерала Казімежа Рашевського.
7 жовтня 1920 року Клееберга призначено на посаду начальника штабу генерального округу «Познань» у Познані[2] (пізніше Познанського округу корпусу № 7), яку займав до жовтня 1922. До травня 1924 виконував обов'язки командира 14-ї Великопольської піхотної дивізії. У той же час пройшов курси вищого командного складу. 6 жовтня 1922 призначається членом наглядової ради Оптової бази солдатських кооперативів Познанського округу корпусу № 7[3]. З червня 1924 року по жовтень 1925 перебував у Франції, де навчався у Вищій школі війни (фр. École Supérieure de Guerre) і центрі підготовки піхоти у Версалі та в центрі підготовки артилеристів у Меці. Після повернення на батьківщину був заступником директора з навчальної роботи Варшавської військової академії. Під час перевороту в травні 1926 року став на сторону законної влади[4]. 1927 року повернувся на дійсну службу, приймаючи командування 29-ї піхотної дивізії, що дислокувалася в Гродно.
1 січня 1928 Президент Польської Республіки Ігнацій Мосцицький присвоїв йому чергове звання — бригадного генерала, піднявши його в ієрархії польських генералів на 12 місце[5]. Незважаючи на розлогі знання і досвід, це було його останнє підвищення по службі.
Дружив із Владиславом Сікорським[6].
У понеділок 3 серпня 1936 року Президент Польської Республіки призначив його командувачем Гродненського округу корпусу № 3[7]. Двома роками пізніше прийняв командування Берестейським округом корпусу № 9. Цю посаду займав до 8 вересня 1939 року[8].
-
Пам'ятник ген. Клеебергу в Коцьку
-
Битва під Коцьком, фаза I
-
Битва під Коцьком, фаза II
-
Могила дружини Клееберга і символічний спомин про генерала на Повонзківському цвинтарі.
-
Символічна могила генерала Клееберга на Повонзківському цвинтарі
9 вересня 1939 Клееберг заходився організовувати бойові загони з підлеглих йому центрів резерву. В офіційному листуванні як і раніше залишався командувачем Берестейського округу корпусу № 9. 27 вересня видав розпорядження про реорганізацію підлеглих йому військ і встановив у Влодаві цивільно-адміністративну владу. З того дня почав діяти як командир Окремої оперативної групи «Полісся».
Під Яблонем і Мілянувом розбив передові колони частин Червоної Армії. 6 жовтня 1939 року, після чотириденних боїв із вермахтом під Коцьком, склав зброю як останній польський генерал. Залишився єдиним непереможеним командиром окремої оперативної групи — противника під Коцьком було розбито, а Клееберг був змушений підписати капітуляцію тільки через нестачу провізії і боєприпасів. Після битви захоплений німцями в полон. Перебував в «офлагу IV-B Кенігштайн» у фортеці Кенігштайн поблизу Дрездена. У неволі пробув півтора року. Серйозно захворів на серце[9] і 5 квітня 1941 року помер у військовому госпіталі у Вайсер-Гірш. Похований на кладовищі в Нойштадт.
Президент Польської Республіки на прохання Верховного Головнокомандувача 1 січня 1943 посмертно підвищив Клееберга у званні до генерал-майора. 1969 року прах генерала перевезено на батьківщину і поховано 6 жовтня на Воєнному кладовищі у Коцьку між полеглими вояками керованої ним окремої оперативної групи «Полісся».
- підпоручник — серпень 1908
- поручник — травень 1913
- капітан — 1 листопада 1915[10]
- майор — липень 1917[10]
- підполковник — грудень 1918
- полковник — 1 червня 1919[10]
- генерал бригади — 1 січня 1928[11]
- генерал дивізії — січень 1943 (посмертно)
Був одруженим із Вандою Пашковською, мав сина Збігнєва Казімєжа.
- Медаль «За військові заслуги» (Австро-Угорщина) — нагороджений тричі (бронзова, бронзова з мечами і срібна з мечами)
- Хрест «За військові заслуги» (Австро-Угорщина) 3-го класу з військовою відзнакою і мечами
- Virtuti Militari
- срібний хрест (17 квітня 1921)
- лицарський хрест (1947, посмертно)
- командорський хрест (1970, посмертно)
- Орден Відродження Польщі
- офіцерський хрест (2 травня 1923)
- командорський хрест (1937)
- великий хрест (1 жовтня 2009, посмертно)
- Пам'ятна медаль учаснику війни 1918-1921 років
- Медаль «Десятиліття здобутої незалежності»
- Хрест Хоробрих — нагороджений 4 рази.
- Золотий хрест Заслуги (Польща) (1937)
- Залізний хрест 2-го класу (Королівство Пруссія)
- Орден Почесного легіону (Франція)
- кавалерський хрест (1921)
- командорський хрест
- Військовий орден Лачплесіса 3-го класу (Литва)
- Орден Білого орла (Сербія) 3-го класу (Королівство Югославія)
У 2007 році знято документальний фільм під назвою «Клееберг відійшов, клееберці залишились» режисера Мирослава Гроновського про бої генерала Клееберга та його окремої оперативної групи «Полісся» у вересневій кампанії[12].
На його честь постало також багато пам'ятників, а його ім'я прикрашає вулиці різних міст, в тому числі Білостока, Щеціна, Любліна, Сосновця, Кракова, Живця, Ченстохови, Пекарів-Шльонських і Нового Сонча.
- ↑ Dziennik Personalny M.S.Wojsk. Nr 11 z 27 marca 1920 r.
- ↑ Dziennik Personalny M.S.Wojsk. Nr 40 z 20 października 1920 r.
- ↑ Hurtownia Spółdzielni Żołnierskich O. K. VIII w Poznaniu. Żołnierz Wielkopolski: 55. Nr 26 z 28 listopada 1923.
- ↑ Stanisław Haller, Wypadki warszawskie od 12 do 15 maja 1926 r., Kraków 1926, s. 23.
- ↑ Zarządzenie Prezydenta RP z dnia 1 stycznia 1928 r. w: Dziennik Personalny MSWojsk. Nr 1 z 2 stycznia 1928 r., s. 1
- ↑ Włodzimierz Wójcikowski: Śladami ostatniej bitwy gen. Kleeberga. Lublin: Krajowa Agencja Wydawnicza, 1985, s. 14. ISBN 83-03-01102-2.
- ↑ «Polska Zbrojna» Nr 212 z 4 sierpnia 1936 roku, s. 1.
- ↑ Generałowie II Rzeczypospolitej s. 92
- ↑ Generałowie II Rzeczypospolitej s. 96
- ↑ а б в Generałowie II Rzeczypospolitej s. 91
- ↑ Dziennik Personalny Ministra Spraw Wojskowych nr 1 z 02.01.1928
- ↑ Kleeberg odszedł Kleberczycy zostali на сайті filmpolski.pl (пол.)
- Piotr Stawecki, Słownik biograficzny generałów Wojska Polskiego 1918—1939, Wydawnictwo Bellona, Warszawa 1994, ISBN 83-11-08262-6
- Tadeusz Kryska-Karski i Stanisław Żurakowski, Generałowie Polski Niepodległej, Editions Spotkania, Warszawa 1991, wyd. II uzup. i poprawione
- Robert Primke, Maciej Szczerepa, «Kock 2–5 X 1939. Ostatnia bitwa Września i jej dowódca», Infort Editions, Zabrze 2011, ISBN 978-83-89943-70-5
- Norbert Wójtowicz, Ostatni generał «polskiego września», «Nowe Życie», nr 9/2012, s. 10-12.
- Zbigniew Mierzwiński. Generałowie II Rzeczypospolitej. Warszawa 1990: Wydawnictwo Polonia. с. 91—97. ISBN 83-7021-096-1.
- Tadeusz Jurga: Obrona Polski 1939. Warszawa: Instytut Wydawniczy PAX, 1990, ss. 779-780. ISBN 83-211-1096-7.
- Особистий спогад про генерала Клееберга (пол.)
- Mikołaj Falkowski: Franciszek Kleeberg (пол.)
Помилка Lua у Модуль:External_links у рядку 56: assign to undeclared variable 'link'.
- Народились 1 лютого
- Народились 1888
- Померли 5 квітня
- Померли 1941
- Поховані в Люблінському воєводстві
- Нагороджені медаллю «За військові заслуги» (Австро-Угорщина)
- Нагороджені хрестом «За військові заслуги» (Австро-Угорщина)
- Кавалери Залізного хреста 2-го класу
- Кавалери Virtuti Militari
- Кавалери Великого Хреста Ордена Відродження Польщі
- Кавалери Командорського хреста ордена Відродження Польщі
- Кавалери Офіцерського хреста ордена Відродження Польщі
- Кавалери Хреста Хоробрих
- Кавалери Золотого Хреста Заслуг
- Нагороджені пам'ятною медаллю за війну 1918—1921
- Командори ордена Почесного легіону
- Кавалери ордена Почесного легіону
- Нагороджені медаллю «Десятиліття здобутої незалежності»
- Нагороджені орденом Білого орла (Сербія)
- Уродженці Тернополя
- Австро-Угорські військовики Першої світової війни
- Учасники польсько-української війни
- Учасники Другої світової війни з Польщі
- Німці України
- Німці Польщі
- Польські генерали
- Люди, на честь яких названо вулиці
- Померли в ув'язненні