Supermarine Sea Otter
Supermarine Sea Otter | |
---|---|
![]() | |
Призначення: | літак-амфібія |
Перший політ: | 23 вересня 1938 |
Прийнятий на озброєння: | листопад 1944 |
Знятий з озброєння: | 1945 |
Період використання: | 1944–1952 |
На озброєнні у: | ![]() ![]() |
Розробник: | Supermarined |
Виробник: | ![]() |
Всього збудовано: | 292 |
Модифікації: | Supermarine Walrus |
Екіпаж: | 3-4 особи |
Крейсерська швидкість: | 160 км/год |
Максимальна швидкість (МШ): | 262 км/год |
Бойовий радіус: | 909–1 167 км |
Дальність польоту: | 1 480 км |
Практична стеля: | 5 200 м |
Швидкопідйомність: | 4,4 м/с |
Довжина: | 12,12 м |
Висота: | 4,93 м |
Розмах крила: | 14,02 м |
Площа крила: | 57 м² |
Порожній: | 2 937-3 087 кг |
Споряджений: | 4 536 кг |
Двигуни: | 1 × 9-циліндровий радіальний двигун поршневий двигун з повітряним охолодженням Bristol Mercury XXX |
Тяга (потужність): | 805 к.с. (600 кВт) |
Кількість точок підвіски: | 4 |
Підвісне озброєння: | 4 × 110 кг бомби |
Кулеметне озброєння: | 3 × 7,7-мм авіаційні кулемети Vickers K |
![]() |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/8b/Supermarine_Sea_Otter.jpg/220px-Supermarine_Sea_Otter.jpg)
Супермарін Сі Оттер «Морська видра» (нім. Supermarine Sea Otter) — британський одномоторний біплан-летючий човен, розроблений авіаконструктором Р. Мітчеллом для повітряних сил Королівського флоту Британії у 1933 році. Це був останній летючий човен-біплан, розроблений Supermarine, що перебував на озброєнні Королівських Повітряних сил та Повітряних сил ВМФ Британії .
Історія
«Сі Оттер» був розроблений як вдосконалена версія «Волреса», спроможна патрулювати та проводити операції на більшій дальності, здійснювати бомбардувань шляхом пікірування та діяти з більшого числа, ніж її попередник. Через існуючі зобов'язання «Супермарін» щодо програм «Волрес» та «Спітфайр» розробка літака затягнулася. Перший політ «Сі Оттер» відбувся 23 вересня 1938 року, а угода про виробництво була досягнута лишень у 1942 році, зважаючи на нагальні потреби військової авіації Другої світової війни. В січні 1942 року Міністерство авіації видало замовлення на виробництво 592 серійних «Сі Оттер». У січні 1943 року почалися поставки серійних машин. Загальний обсяг серійного виробництва, що здійснювалося підприємствами фірми «Саро» в Іст-Коувсі і Вебріджі і завершилося в травні 1945 році (за іншими даними — в липні 1946), склав 290 одиниць.
Після введення його до строю в останні роки війни, на «Сі Оттер» в першу чергу покладали завдання з патрулювання морських просторів та проведення пошуково-рятувальних операцій в інтересах Королівських флоту та Повітряних сил. Вже після завершення Другої світової війни численні інші оператори придбали цей тип рятувального літака для власних цілей; серед них були Королівські ПС Данії, Нідерландська морська авіаційна служба та Королівські ВМС Австралії. «Супермарін» також здійснив переробку надлишкових «Сі Оттерів» на цивільні, що призвело до їхнього використання і цивільними операторами.
Країни-експлуатанти
Аналогічні літаки за епохою, призначенням та конфігурацією
Blackburn Perth
Blackburn Iris
Dornier Do 12
De Havilland Canada DHC-2 Beaver
Fairchild F-11 Husky
Grumman G-21 Goose
Grumman JF Duck
CANT Z.501
Savoia-Marchetti S.56
Latécoère 380
SCAN 20
Бе-6
МБР-2
Ш-7
Aichi E10A
Kawanishi E10K
Mitsubishi F1M
Див. також
Примітки
- Виноски
- Джерела
Посилання
- Supermarine Type 309 Sea Otter(англ.)
- Supermarine Sea Otter Amphibious Maritime Patrol Floatplane Aircraft (1942)(англ.)
- Sea Otter(рос.)
- Sea Otter Многоцелевая летающая лодка(рос.)
Література
- Andrews, C.F. and E.B. Morgan. Supermarine Aircraft Since 1914. London: Putnam, 1981. ISBN 0-370-10018-2.
- Halley, James J. The Squadrons of the Royal Air Force. Tonbridge, Kent, UK: Air Britain (Historians) Ltd., 1980. ISBN 0-85130-083-9.
- Sturtivant, Ray and Theo Ballance. The Squadrons of the Fleet Air Arm. Tonbridge, Kent, UK: Air Britain (Historians) Ltd., 1994. ISBN 0-85130-223-8.