Ґійом Дюбуа
Ґійом Дюбуа | |
---|---|
фр. Guillaume Dubois | |
![]() | |
Народився | 6 вересня 1656[1][2][…] Брив-ла-Гаярд[4] |
Помер | 10 серпня 1723[1][2][…] (66 років) Версальський палац, Версаль |
Поховання | Церква Святого Роха |
Країна | ![]() |
Діяльність | католицький священник, політик, католицький диякон, католицький єпископ |
Знання мов | французька[1] |
Членство | Французька академія і Французька академія наук |
Посада | міністр закордонних справ Франції, католицький архієпископd, кардинал[5], голова уряду Франціїd, seat 28 of the Académie françaised і президент[6] |
Конфесія | католицька церква[5] |
Брати, сестри | Joseph Duboisd |
Ґійом Дюбуа (фр. Guillaume Dubois; нар. 6 вересня 1656, Брив-ла-Гаярд — пом. 10 серпня 1723, Версальський палац) — останній з трьох кардиналів (після Рішельє і Мазаріні), які очолювали французький уряд в роки Великого століття (Grand Siècle). Член Французької академії, Французької академії наук і Академії написів і красного письменства.
Життєпис
Гійом Дюбуа народився 1656 року в родині сільського лікаря. Він готувався стати священиком, але вважав за краще життя вихователя дітей версальських аристократів. Серед його вихованців був і герцог Шартрський, який згодом став герцогом Орлеанським, а після смерті Людовика XIV — і регентом при малолітньому Людовику XV. Герцог призначив Дюбуа своїм таємним радником з питань зовнішньої політики.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/3b/Hyacinthe_Rigaud_Dubois_detail.jpg/200px-Hyacinthe_Rigaud_Dubois_detail.jpg)
Після того, як Дюбуа допоміг викрити змову іспанського посла челламаре, регентська Франція опинилася на межі війни з Іспанією, якою правив один з онуків Людовика XIV, Філіп Бурбон. Іспанський монарх вважав себе законним спадкоємцем французького престолу і покладався на симпатії бастардів Людовика XIV. ГійомДюбуа вбачав своє завдання не лише в необхідності послаблення позицій бастардів при дворі, а й в тому, щоб підготуватися до війни з Іспанією шляхом створення альянсу Франції з її недавніми противниками — Великою Британією, Голландською республікою та Австрією.
У серпні 1718 року Дюбуа за сприяння своєї метресси, відомої мадам Тансен, завершив формування цього четверного альянсу, за що отримав від регента пост міністра закордонних справ. Одночасно іспанський уряд на чолі з кардиналом Джуліо Альбероні здійснив вторгнення в межі Сицилії і Сардинії. Війна четверного альянсу (1718—1720) змусила іспанського короля усунути Альбероні від справ і відмовитися від претензій на французький престол.
Незважаючи на жадібність і розбещеність, Гійом Дюбуа хабарами і обіцянками допомоги в боротьбі з янсеністами домігся для себе від Папи Римського титулу кардинала (липень 1721), а заодно і архієпископа Камбре, увійшовши таким чином до числа князів Священної Римської імперії. Для сина сільського лікаря, який жодного разу не служив меси, це була карколомна кар'єра. За рік до смерті Дюбуа став першим міністром Франції.
Останні роки життя Гійома Дюбуа були затьмарені хворобами, повним розладом фінансів і необхідністю примирення з іспанськими Бурбонами, які були дуже популярні у Франції. Для організації шлюбу Людовика XV з іспанської інфантою Дюбуа направив до Мадрида герцога Сен-Сімона.
Після падіння королівської влади у Франції були знайдені мемуари кардинала Дюбуа, однак його авторство в даний час ставиться під сумнів.
Бібліографія
- Arnaud de Maurepas, Antoine Boulant, Les Ministres et les ministères du siècle des Lumières (1715—1789). Étude et dictionnaire, Paris, Christian-JAS, 1996, 452 p.
- Saint-Simon, Mémoires — герцог Сен-Сімон пише про кардинала багато, але вкрай вороже
- Antoine Mongez, Vie privée du cardinal Dubois (1789) — мемуари, нібито написані секретарем Гійома Дюбуа
- Charles-Louis de Sevelinges, Mémoires secrets et Correspondance inédite du cardinal Dubois (1814—1817) — апокрифічне листування кардинала Дюбуа
- Comte de Seilhac, L'Abbé Dubois (1862)
- Louis Wiesener, Le Régent, l'abbé Dubois et les Anglais (1891)
- Guillaume Lagane, L'Abbé Dubois: Diplomate et premier ministre, DEA Paris I, 2000..
- Guy Chaussinand Nogaret, Le Cardinal Dubois: Une certaine idée de l'Europe (2001)
- M. Capefigue, Le Cardinal Dubois et la Régence de Philippe d'Orléans, Amyot Paris 1861
Посилання
- Життєпис на сайті catholic-hierarchy.org (англ.)
- Життєпис на сайті Французької академії (фр.)
- Дюбуа, Гильом // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп. т.). — СПб., 1890—1907. (рос. дореф.)
Примітки
- ↑ а б в г Bibliothèque nationale de France BNF: платформа відкритих даних — 2011.
- ↑ а б в Encyclopædia Britannica
- ↑ а б в SNAC — 2010.
- ↑ Deutsche Nationalbibliothek Record #120955059 // Gemeinsame Normdatei — 2012—2016.
- ↑ а б Catholic-Hierarchy.org — USA: 1990.
- ↑ Французька академія наук — 1666.
|
![]() |
Це незавершена стаття про французького політика чи політикиню. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
- Народились 6 вересня
- Народились 1656
- Уродженці Брив-ла-Гаярда
- Померли 10 серпня
- Померли 1723
- Померли у Версалі
- Члени Французької академії
- Члени Французької академії наук
- Міністри закордонних справ Франції
- Члени Академії надписів та красного письменства
- Міністри Людовика XV
- Прем'єр-міністри Франції
- Кардинали з Франції
- Поховані в Парижі