Мочанов Олексій Юрійович
Олексій Юрійович Мочанов | |
---|---|
![]() Олексій Мочанов на «Ралі Галіція-2005» (Львів) | |
Народився | 18 січня 1969 (55 років) Київ, УРСР |
Громадянство | ![]() |
Діяльність | автогонщик, журналіст, телеведучий, співак, волонтер |
Alma mater | Якутський державний університет |
Знання мов | російська, англійська і українська |
Учасник | Війна на сході України і Російсько-українська війна (з 2014) |
Батько | Мочанов Юрій Олексійович |
Брати, сестри | Наталія Даніловаd |
Нагороди | |
Сайт | mochanov.com |
Олексі́й Ю́рійович Моча́нов (нар. 18 січня 1969, Київ, Українська РСР) — український автогонщик, автомобільний та автоспортивний журналіст, телеведучий, тест-пілот, музичний виконавець-бард. Чемпіон України з автослалому (1999), призер чемпіонатів України з ралі, чемпіон німецької серії багатогодинних кільцевих перегонів на витривалість — серії VLN (2008). Автомобільний експерт Першого національного телеканалу. Активний пропагандист автомобільного спорту. Майстер спорту України міжнародного класу з автомобільного спорту (2008). Волонтер, здійснює забезпечення українських військ у ході війни на сході України. Один з засновників волонтерської групи «Добровоз»[1].
Народився 18 січня 1969 року в Києві. Син археолога Ю. Мочанова.
Закінчив історичний факультет Якутського університету. Військову службу проходив у розвідці прикордонних військ. Пізніше продовжував службу в ЗМОП (загони міліції особливого призначення) та в ДАІ м. Києва.
У 1994—1995 роках працював каскадером на ГРТ (Москва). З 1995 року розпочав журналістську діяльність, співпрацював з журналами «Motor News», «Сигнал», «Drive», «Автомобили», «КоммерсантЪ», «Авторевю», «Автоспорт». Вів низку програм на українських телевізійних каналах: на «Інтері», «СТБ», «1+1», «Тоніс», «Першому автомобільному» та ін.
З 1996 року активно займається автоспортом. Є ініціатором створення у 2006 році української національної команди з кільцевих перегонів «Racing Team Ukraine», яка стала віцечемпіоном в абсолютному заліку німецької серії VLN.
У липні 2015 потрапив до лікарні — спочатку лікарі діагностували гіпертонічний криз, однак уже через деякий час у нього було виявлено інфаркт.[2]
9 вересня 2015, під час визволення з полону кіборга Андрія Гречанова («Рахман»), разом з помічником[3] був побитий групою невідомих на трасі Дружківка — Костянтинівка. Мотиви нападу невідомі. Свій стан після цієї події постраждалий оцінив як «нормальний».[4][5]
Балотувався на пост мера Києва на дострокових виборах 25 травня 2014 року.
Під час війни на сході України у серпні 2015 року разом з Володимиром Рубаном був перемовником щодо повернення українських полонених[6][7].
- 1999 — чемпіон України з автослалому, володар Кубка України з ралі на серійних автомобілях.
- 2002 — перші старти в серії VLN (Нюрбургринг, Німеччина).
- 2003 — встановив рекорд Росії (в команді з Н. Небилицьким, С. Грязіним та А. Жигуновим) у 24-годинній гонці (5088 км за 24 години на Димитровському полігоні).
- 2006 — повний сезон у серії VLN, перший старт у гонці «24 години Нюрбурґринґу».
- 2008:
- 3 місце в об'єднаному класі SP1-SP2 у гонці «24 години Нюрбурґринґу» у складі команди Racing Team Ukraine (у складі: А. Круглик, В. Кондратенко, О. Салюк, О. Мочанов).
- Чемпіон серії VLN в класі SP2 (в парі з А. Кругликом), та поділив 3-4 місця з А. Кругликом в абсолютному заліку серії VLN 2008
- Майстер спорту міжнародного класу
Історія музичної діяльності бере свій початок з осені 2006 — поворотним моментом стала ДТП, внаслідок якої Мочанов зазнав серйозних фізичних травм. Об'єднавшись із гітаристом Олексієм Морозовим, він створив групу під назвою IndiAnApolice, яка виконувала кавер-версії пісень радянських, російських та західних музичних колективів. У 2012 група дістала нову назву — CountryAnApolice. Олексій Мочанов — професійний музикант, він є автором текстів пісень, які, згідно з назвою, виконуються в жанрі кантрі-рок; що стосовно музики, то єдиного, конкретного її автора в CountryAnApolice немає, автором виступає кожен з учасників колективу.[8]
- Орден Богдана Хмельницького III ст. (4 грудня 2014) — за громадянську мужність, вагомий особистий внесок у розвиток волонтерського руху, зміцнення обороноздатності та безпеки Української держави[9].
- Орден «За заслуги» III ст. (23 серпня 2022) — за значні заслуги у зміцненні української державності, мужність і самовідданість, виявлені у захисті суверенітету та територіальної цілісності України, вагомий особистий внесок у розвиток різних сфер суспільного життя, відстоювання національних інтересів нашої держави, сумлінне виконання професійного обов'язку.[10]
- Відзнака Міністерства оборони України «Вогнепальна зброя» (5 грудня 2014)[11].
- Іменна вогнепальна зброя від Міністра МВС
- відзнака «Знак пошани»
- Медаль «За сприяння Збройним Силам України»
- Медаль «За зміцнення обороноздатності»
- За оцінками експертів, опитаних Асоціацією благодійників України, належить до числа українських публічних осіб, які у 2014[12] та 2015[13] роках найбільш активно особисто брали участь у благодійній та волонтерській роботі.
- ↑ Добровоз. Общее дело
- ↑ Волонтер Алексей Мочанов перенес инфаркт. 15.07.2015. Архів оригіналу за 18.07.2015.
- ↑ Мочанов: Бойові дії на Донбасі можуть закінчитися цього року. Потім буде 2,5 року із залученням «блакитних касок». авт. програма Олесі Бацман «Бацман LIVE» на каналі NewsOne, ГОРДОН, 29 липня 2017 12:00. Архів оригіналу за 31 липня 2017. Процитовано 30 липня 2017.
- ↑ Волонтер Алексей Мочанов избит неизвестными на Донбассе. 09.09.2015. Архів оригіналу за 11 вересня 2015. Процитовано 9 вересня 2015.
- ↑ Волонтер Мочанов о нападении: К сожалению, это правда. Состояние нормальное. 09.09.2015. Архів оригіналу за 9 вересня 2015. Процитовано 9 вересня 2015.
- ↑ пока — телефонный комментарий сайту Гордон, который я давал вчера на обратной дороге с Кальмиуса на Днепр. facebook, 21 серпня 2015. Архів оригіналу за 21 серпня 2015. Процитовано 21 серпня 2015.
- ↑ Мочанов: Мы думаем, по Донецку ходят заросшие люди с пулеметами, сплошь чечены и зомби с криками «Путин, помоги!». Нет этого. gordonua.com, 21 серпня 2015 09:00. Архів оригіналу за 24 серпня 2015. Процитовано 21 серпня 2015.
- ↑ Алексей Мочанов & CountryAnApolice. сайт Rock You (рос.). Архів оригіналу за 13.08.2013.
- ↑ Указ Президента України від 4 грудня 2014 року № 914/2014 «Про відзначення державними нагородами України з нагоди Міжнародного дня волонтера»
- ↑ Указ Президента України від 23 серпня 2022 року № 593/2022 «Про відзначення державними нагородами України з нагоди Дня Незалежності України»
- ↑ Полторак нагородив іменною зброєю 10 волонтерів з нагоди річниці ЗСУ. Архів оригіналу за 10 грудня 2014. Процитовано 8 грудня 2014.
- ↑ Зелена книга української благодійності – 2014 / Асоціація благодійників України за підтримки ІАЦ «Громадський простір». Упорядник — К. Соболева-Зоркіна. — Київ, 2015. — С. 14. Архів оригіналу.
- ↑ Зелена книга української благодійності – 2015 / Асоціація благодійників України за підтримки ІАЦ «Громадський простір». Упорядник — К. Соболева-Зоркіна. — Київ, 2016. — С. 30. Архів оригіналу.
- Автомобільний спорт в Україні 1999 рік, офіційний бюлетень ФАУ, Львів, — 2000 р.
- Українці на Нордшляйфе
- Персональна сторінка О. Мочанова [Архівовано 31 січня 2009 у Wayback Machine.]
|
|
- Народились 18 січня
- Народились 1969
- Лицарі ордена Богдана Хмельницького III ступеня
- Кавалери ордена «За заслуги» III ступеня
- Нагороджені нагрудним знаком «Знак пошани»
- Нагороджені медаллю «За сприяння Збройним Силам України»
- Нагороджені відомчою відзнакою «Вогнепальна зброя» (Міністерство оборони України)
- Нагороджені відомчою відзнакою «Вогнепальна зброя» (МВС України)
- Уродженці Києва
- Українські телеведучі
- Телеведучі каналу «Інтер»
- Телеведучі «СТБ»
- Телеведучі «1+1»
- Телеведучі каналу «ТОНІС»
- Телеведучі «Першого автомобільного»
- Українські тележурналісти
- Українські журналісти
- Майстри спорту України міжнародного класу
- Випускники Якутського університету
- Волонтери АТО