Бої за Маріуполь (1919)
Бої за Маріуполь (1919) | |||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
Бої за Донбас (січень - травень 1919) | |||||||
Координати: 47°05′45″ пн. ш. 37°32′58″ сх. д. / 47.09583333336111366° пн. ш. 37.54944444447221485° сх. д. | |||||||
| |||||||
Сторони | |||||||
![]() ![]() |
|||||||
Командувачі | |||||||
![]() |
![]() | ||||||
Військові формування | |||||||
![]() |
![]() |
![]() | Ця стаття є сирим перекладом з іншої мови. Можливо, вона створена за допомогою машинного перекладу або перекладачем, який недостатньо володіє обома мовами. (грудень 2015) |
Бої за Маріуполь — бої які тривали з 19 березня по 27 березня 1919 між Задніпровською дивізією Н.І. Махно і Добровольчою армією (генерала Денікіна).
Історія
19 березня відбувся перший наступ Задніпровської дивізії, в ході якого війська батька Махна змусили супротивника тікати в місто, після довгої перестрілки під містом відійшли від міста. Це викликало велику паніку серед військ Добровольчої армії.
21 березня зачитавши наказ по бригаді про настання в східному напрямку, Махно пояснив, що зразу Маріуполь взяти не вдалося і від нього довелося дещо відступити. Зараз відбувається передислокація військ і місто будуть брати 8-й і 9-й полки. Взяття його ускладнюється присутністю на рейді військових кораблів Антанти. Але Маріуполь, проте оточений з трьох сторін, і найближчими днями буде взято[2].
25 березня був другий наступ, і 27 березня місто було зайняте партизанами на чолі з батьком Махно.
Народ зустрічав їх радісно з привітаннями, в місті зразу ж був організований комітет підпільної партії комуністів-більшовиків, військово-революційний комітет і комісаріат народної радянської міліції.
Начальник 1-ї Задніпровської дивізії П. Дибенко телеграфував зі звільненого Маріуполя Раднаркому УРСР:
…В боях відзначилися 8-й і 9-й полки, артилерійський дивізіон, розбивши вщент противника, захопивши багату військову здобич. Стійкість і мужність полків була надзвичайною. При наступі полки обстрілювалися з боку противника і французької ескадри з 60 гармат. Попри згубний вогонь противника, полки йшли без пострілу до зіткнення з противником, після чого під командою мужнього командира 8-го полку, неодноразово відзначився в боях, т. Куриленко кинулися в атаку. Укріплення противника були взяті штурмом. Під час штурму, були втрати: 18 вбитих, 172 поранених. Противник перекинутий був у море. Ці славні полки без відпочинку знову перейшли в наступ. Прошу нагородження 8-го і 9-го полків, артилерійського дивізіону особливими Червоними прапорами та командира 8-го полку т. Куриленко орденом Червоного Прапора. Командиру 9-го полку т. Тахтамишеву і командирам батарей артилерійського дивізіону оголосити подяку. Захоплено понад 3 500 000. Пудів вугілля. Французька ескадра після пред'явленого нами ультиматуму спішно покинула порт. За один день з порту вивезено 300 тис. Пудів вугілля. Вантаження вугілля триває. Засоби поки відпущені. З дивізії потрібно терміново комісія для відряджання та розподілу вугілля. Захоплено два тральщики, які поспіхом наводяться в справність, мною тимчасово призначені на тральщику старшини, машиністи, трюмні кочегари, сигнальники, кермові та комендори, потрібні командири, механіки, штурман. При подальшому наступі козаки зі зброєю в руках здаються цілими сотнями. Наші частини підійшли впритул до Таганрога[3].
Самого Нестора Махно було нагороджено орденом Бойового Червоного прапора[4].
З 27-го — 28-го вночі почалися грабування, самочинні обшуки, з якими ревком був безсилий боротися, не маючи у своєму розпорядженні збройної сили
Втрати
Добровольча армія
- Питік Іван. Унтер-офіцер Окремого корпусу жандармів. Убитий навесні 1919 року.
- Регір Петро Петрович. Розстріляний 4 травня 1919 року в Маріуполі
РПАУ
- Невідомий махновець 20 березня 1919 року
- 27 березня 1919 року Дегтяр Сергій Павлович 17 років уродженець села Захарівка Маріупольского повіту.
- 27 березня Росний Матвій 26 р. боєць 7-ї роти 8-го Задніпровського полку[5].
Джерела
- Белаш Виктор — Дороги Нестора Махно.
- Виктор Данилов, Теодор Шанин — Нестор Махно. Крестьянское движение на Украине. 1918—1921.
Примітки
- ↑ http://www.makhno.ru/photo.php
- ↑ Белаш Виктор — Дороги Нестора Махно Стр 126—127
- ↑ Гражданская война на Украине… Т. 1. Кн. 2. С. 291 292.
- ↑ Данілов, Віктор; Шанін, Теодор (2006). Нестор Махно. Крестьянское движение на Украине. 1918—1921 [Нестор Махно. Селянський рух на Україні. 1918-1921] (Російська) . Російська політична енциклопедія (РОСПЕН). с. 1000.
- ↑ Фонд № 212 - Марія-Магдалинівська церква Катеринославської духовної консисторії, м. Маріуполь Маріупольського повіту Катеринославської губернії
|
|