Убрус (головний убір)
Українське національне вбрання |
Убрус (головний убір) |
---|
![]() |
Жіночий стрій |
Чоловічий стрій |
Історія |
Географія |
![]() ![]() ![]() |
Убру́с (також обрус, плат, рантух, пінка, півка, завійка, рубець, ширінка, ширинка, пелена, оковит, рубова хустка, біл. убрус, зх.-пол. укр. старовіцька хустка, серпанок, рос. убрус, намётка, плат, платок; фата; ширинка, полотнище, полотенце) — архаїчний східнослов'янський головний убір[1] чи частина головного убору одруженої жінки у вигляді рушника, як правило, білого кольору[2], багато прикрашеного вишивкою. Укладався навколо голови поверх підубрусника — м'якої шапочки, що закривала волосся, — і зав'язувався під підборіддям, заколювався шпильками чи його кінці вільно спускали на плечі. Іноді убрус притримували на голові обручем[3]. Поверх убруса могли надягати хутряну шапку[4]. У XVII—XVIII століттях відомий у Європейській Росії й Сибіру[2]. У простих жінок убрус був полотняним, у знатних — шовковим[5]. У XIX — на початку XX століття майже не зустрічався[2]. Оксамитні убруси зберігалися в скринях українських селян аж до початку ХХ століття[6]. На зміну убрусу прийшли очіпок і хустка.
У рушниковому уборі прикрасою виступають китиці й бахроми на кінцях і краях полотнищ. Начільна частина виділяється дорогоцінною вишивкою. Рушниковий убір вважається найбільш архаїчним.
Слово убрус, обрус (д.-рус. убрусъ) походить від прасл. *ubrusъ, *obrusъ, що являє собою префіксальне утворення із префіксами o-, u- від кореня *brus-, який зберігся в староцерк.-слов. брысати («прибирати»), бръснѫти («стерти»), церк.-слов. брусити («гладити, точити»), пор. брус[7]. На думку М. Фасмера, первісне значення — «рушник, утирач». Слова зі схожими значеннями є і в південнослов'янських і західнослов'янських мовах: староцерк.-слов. оуброусъ, болг. убрус («хустка, рушник»), сербохорв. у̀брус, словен. ubrȗs, чеськ. ubrus, словац. і пол. obrus[8][9].
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d5/Huzulin_01.jpg/220px-Huzulin_01.jpg)
Опис убруса, зроблений Павлом Мельниковим-Печорським у 1881 році[10]:
![]() |
Убрус — головний убір заміжніх жінок, зі шовкової тканини, переважно — тафти; кінці убруса (застінки), що висіли по боках голови, гаптувалися золотом і бували унизані перлами й маленькими дробницями (золоті дощечки).
Оригінальний текст (рос.) Убрус — головной убор замужних женщин, из шелковой ткани, большею частью — тафты; концы убруса (застенки), висевшие по сторонам головы, вышивались золотом и бывали унизаны жемчугами и маленькими дробницами (золотые дощечки).
|
![]() |
Убрус являє собою прямокутне полотнище 2 метри в довжину й 40—50 см в ширину. Матеріал залежав від заможності власниці. Найбільш поширений варіант — прикрашене вишивкою чи облямівкою лляне полотно чи інша щільна тканина. Знатні жінки носили убрус з білого чи червоного полотна або парчі. Часто поверх нього надягалася маленька шапочка з декором з тканини чи хутра.
В «Українській малій енциклопедії» Є. Онацького убрус описується як головний убір на Волині з широкого полотна 1,5-2 м завдовжки, кінці якого вільно звисають на плечі[11].
-
Убір подружжя Святослава на мініатюрі до Ізборника Святослава 1073 р.
-
Убрус. Фрагмент иконы «Деісус і новгородці на молитві». XV століття
-
В. І. Суриков, етюд до картини «Бояриня Морозова». ДТГ
-
Традиційний жіночий головний убір гуцулів, Україна
-
Традиційний жіночий головний убір Львівської області, Україна
-
Традиційний жіночий головний убір Черкаської області, Україна
-
Традиційний жіночий головний убір Рівненської області, Україна
-
Традиційний жіночий головний убір Рівненської області, Україна
Первісно одним кінцем тканини обв'язували голову й сколювали шпильками під підборіддям. Другий прикрашений край лягав на плече. Пізніше убрус набув трикутної форми, його кінці сколювалися під підборіддям і зав'язувалися невеликим вузлом на верхній частині голови, тобто «головкою». Під подборіддям вузол стали зав'язувати на початку XIX століття, можливо, ця традиція прийшла з Німеччини. Траплялися також варіанти пов'язування на тімені[12].
- ↑ Жилина, 2010, с. 261.
- ↑ а б в Шангина, 2006, с. 326.
- ↑ Хмельницька, 2016, с. 81.
- ↑ Хмельницька, 2016, с. 82.
- ↑ Ефимова Л. В. Семиотика как знаковая система костюма
- ↑ Хмельницька, 2016, с. 83.
- ↑ Етимологічний словник української мови : в 7 т. / редкол.: О. С. Мельничук (гол. ред.) та ін. — К. : Наукова думка, 2012. — Т. 6 : У — Я / укл.: Г. П. Півторак та ін. — 568 с. — ISBN 978-966-00-0197-8.
- ↑ Фасмер, 1987, с. 144.
- ↑ Шанский, 1971, с. 459–460.
- ↑ Мельников, 1881.
- ↑ Обрус, убрус // Українська мала енциклопедія : 16 кн : у 8 т. / проф. Є. Онацький. — Буенос-Айрес, 1962. — Т. 5, кн. IX : Літери На — Ол. — С. 1172. — 1000 екз.
- ↑ Головной убор убрус (womanadvice.ru)
- Жилина Н. В. Архаический головной убор (археология, этнография, народное искусство) // Stratum plus. — СПб., 2010. — № 6. — С. 255—267.
- Мельников-Печёрский П. И. На горах. В 4 т. — СПб.—М. : Изд. М. О. Вольфа, 1881.
- Политковская Е. В. Как одевались в Москве и её окрестностях в XVI—XVIII веках. — М. : Флинта, Наука, 2004. — 168 с. — ISBN 5-89349-611-6.
- Шангина И. И. Убрус // Русский традиционный костюм: Илл. энц / Соснина Н., Шангина И.. — СПб. : Искусство—СПБ, 2006. — С. 326. — ISBN 5-210-01612-9.
- Хмельницька Л. Структурно-семантичний аналіз жіночого головного убору в традиційному українському національному костюмі : [арх. 24 червня 2018] // Східноєвропейський історичний вісник. — Дрогобич : Дрогобицький державний педагогічний університет, 2016. — Вип. 1.(укр.)
- Убрус // Толковый словарь живого великорусского языка / авт.-сост. В. И. Даль. — 2-е изд. — СПб. : Типография М. О. Вольфа, 1880—1882. (рос.)
- Убрус // Малый энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 4 т. — СПб., 1907—1909. (рос.)
- Убрус. Церковное шитьё: история и современность. — СПб., 2004—2005. — Вып. 2—3.
- Убрус // Этимологический словарь русского языка = Russisches etymologisches Wörterbuch[ru] / авт.-сост. М. Фасмер ; пер. с нем. и доп. чл.‑кор. АН СССР О. Н. Трубачёва, под ред. и с предисл. проф. Б. А. Ларина [т. I]. — Изд. 2-е, стер. — М. : Прогресс, 1987. — Т. IV. (рос.)
- Шанский Н. М. и др. Убрус // Краткий этимологический словарь русского языка. Пособие для учителя. — М. : Просвещение, 1971. — С. 459—460.