Гюнтер Кортен
Гюнтер Кортен | |||||||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
нім. Günther Korten | |||||||||||||||||||||||
![]() | |||||||||||||||||||||||
Народження | 26 липня 1898![]() | ||||||||||||||||||||||
Смерть | 22 липня 1944 (45 років)![]() вибуховий пристрійd | ||||||||||||||||||||||
Поховання | Мюнхен | ||||||||||||||||||||||
Країна | ![]() ![]() ![]() | ||||||||||||||||||||||
Приналежність | ![]() ![]() ![]() | ||||||||||||||||||||||
Вид збройних сил | ![]() | ||||||||||||||||||||||
Рід військ | військово-повітряні сили | ||||||||||||||||||||||
Роки служби | 1914–1944 | ||||||||||||||||||||||
Звання | ![]() | ||||||||||||||||||||||
Командування | Повітряне командування «Дон» 1-й повітряний флот Начальник Генерального штабу Люфтваффе | ||||||||||||||||||||||
Війни / битви | |||||||||||||||||||||||
Нагороди |
![]() | ||||||||||||||||||||||
![]() |
Гюнтер Кортен (нім. Günther Korten; нар. 26 липня 1898, Кельн — пом. 22 липня 1944, Вольфсшанце, біля Растенбурга) — німецький воєначальник часів Третього Рейху, начальник Генерального штабу ОКЛ (1943—1944), генерал-полковник Люфтваффе (1944, посмертно). Кавалер Лицарського хреста Залізного хреста (1941). Помер від отриманих поранень від вибуху бомби під час заколоту 20 липня 1944 у Вольфшанце.
Біографія
Гюнтер Кортен народився 26 липня 1898 року в Кельні в сім'ї архітектора Хуго Кортена (1855—1931) і його дружини Марії (1866—1942). 2 вересня 1914 року добровольцем вступив до армії і був зарахований в 34-й польовий артилерійський полк (2-й Лотаринзький). 1 грудня 1914 був призначений фенріхом і 3 грудня переведений в 8-й саперний батальйон. 18 жовтня 1915 був проведений в лейтенанти. 28 жовтня 1916 батальйоні зв'язку 15-ї піхотної дивізії. З 26 січня по 31 травня 1919 командував саперною ротою Добровольчого корпусу.
1 червня 1919 був призначений командиром роти батальйону «Рейнланд» в складі рейхсверу. 9 вересня 1919 командир 10-го саперного батальйону, з 1 січня 1921 командир 6-го саперного батальйону. З 1 травня 1924 року ад'ютант і офіцер постачання 6-го саперного батальйону. 31 липня 1925 був проведений в обер-лейтенанти. 1 листопада 1927 був прикомандирований до 6-му артилерійському полку.
З листопада 1928 по жовтень 1929 року проходив підготовку на секретних льотних курсах в Липецькому авіацентрі. 1 листопада 1929 року в складі штабу 1-ї дивізії був прикомандирований до Берлінської службі аерофотозйомки (нім. Bildstelle Berlin), яка займалася підготовкою військової розвідки. З 1 жовтня 1933 офіцер для особливих доручень при головнокомандуючому Сухопутними військами. 1 квітня 1934 року перейшов до люфтваффе і перебував на штабній посаді.
З 1 жовтня 1934 офіцер Генерального штабу при статс-секретаря Імперського міністерства авіації Ерхарда Мільхе. З жовтня 1935 по вересень 1936 року проходив курс навчання штабного офіцера при Військовій академії. 1 жовтня 1936 був призначений командиром 122-ї розвідувальної групи і комендантом авіабази в Пренцлау. У серпні 1937 року був переведений в Імперське міністерство авіації. 1 жовтня 1937 призначений начальником 4-го відділу Управління особового складу ОКЛ. З 13 березня 1938 року начальник оперативного відділу (Ia) в штабі командувача люфтваффе в Австрії, а 1 квітня призначений начальником штабу. З лютого 1939 начальник штабу командування люфтваффе «Остмарк».
18 березня 1939 начальник штабу 4-го повітряного флоту, брав участь в Польській кампанії [3]. 19 грудня 1939 начальник штабу 2-го авіакорпусу. 21 лютого 1940 переведений в штаб 3-го повітряного флоту, а 11 червня призначений начальником штабу. Брав участь у Французькій кампанії і Битві за Англію.
15 січня 1941 року був знову призначений начальником штабу 4-го повітряного флоту, бере участь в Балканської кампанії і вторгненні в СРСР. 24 серпня 1942 прийняв командування 1-го авіакорпусу, одночасно з 26 серпня очолював оперативну авіагрупу «Дон», що діяла в районі Сталінграда і підтримувала групу армій «Дон». З квітня 1943 1-й авіакорпус, очолюваний Кортеней, вів активні бойові дії в Криму. З 12 червня 1943 року — командувач 1-м повітряним флотом, який діяв на радянсько-німецькому фронті.
Після самогубства Ганс Єшоннек 19 серпня 1943 був терміново викликаний до Берліна і 25 серпня призначений начальником Генштабу люфтваффе (офіційно затверджений 3 вересня 1943). У вересні 1943 року заснував спеціальну інспекцію штурмової авіації (нім. Inspektion der Schlachtflieger), якій були підпорядковані всі групи пікіруючих бомбардувальників, групи безпосередньої підтримки військ, групи швидкісних бомбардувальників, а також всі підрозділи «винищувачів танків» (нім. Panzerjägerverbände) [3] . Після поразки під Курськом, перемоги союзників на Сицилії і в Південній Італії, і почастішали нальотами на Німеччину важких бомбардувальників прийняв рішення про необхідність захищати Третій рейх від вторгнення і перекинути авіачастині зі Сходу і з області Середземномор'я в Німеччину [5].
20 липня 1944 року був присутній на нараді в Ставці Гітлера в Растенбурзі, коли полковник Штауффенберг поставив під стіл портфель з бомбою. Під час вибуху отримав важкі поранення, від яких через два дні помер в госпіталі. Похоронна церемонія проходила 3 серпня 1944 року в Танненберзькому меморіалі.
Військова кар'єра
- 1 грудня 1914 — фанен-юнкер—єфрейтор
- 26 березня 1915 — фанен-юнкер—унтер-офіцер
- 18 серпня 1915 — фенріх
- 18 жовтня 1915 — лейтенант
- 31 липня 1925 — обер-лейтенант
- 1 жовтня 1931 — гауптман
- 1 грудня 1934 — майор
- 1 січня 1937 — оберст-лейтенант
- 1 квітня 1939 — оберст
- 19 липня 1940 — генерал-майор
- 1 січня 1942 — генерал-лейтенант
- 30 січня 1943 — генерал авіації
- 22 липня 1944 — генерал-полковник (посмертно)
Нагороди
Перша світова війна
- Залізний хрест 2-го і 1-го класу
- Нагрудний знак «За поранення» в чорному
Міжвоєнний період
- Орден крові (9 листопада 1933)
- Нагрудний знак спонсора Німецької академії повітроплавання в сріблі та золоті
- Почесний хрест ветерана війни з мечами
- Нагрудний знак пілота
- Медаль «За вислугу років у Вермахті» 4-го, 3-го, 2-го і 1-го класу (25 років)
- Медаль «У пам'ять 13 березня 1938 року»
- Медаль «У пам'ять 1 жовтня 1938»
Друга світова війна
- Застібка до Залізного хреста 2-го і 1-го класу
- Комбінований Знак Пілот-Спостерігач з діамантами (1940)
- Лицарський хрест Залізного хреста (13 травня 1941)
- Нарукавна стрічка «Крит»
- Кримський щит
- Нагрудний знак пілота (Італія)
- Нагрудний знак пілота (Угорщина)
- Нагрудний знак військового пілота (Болгарія)
- Нагрудний знак пілота (Румунія)
- Нагрудний знак пілота (Хорватія)
- Нагрудний знак пілота (Фінляндія)
- Орден Михая Хороброго 3-го класу (Румунія)
- Великий офіцер ордена «Святий Олександр» (Болгарія)
- Орден Хреста Перемоги 3-го і 2-го чи 1-го класу (Словаччина)
- Командор ордена Заслуг (Угорщина) із зіркою
- Командор ордена «Доблесний авіатор» із зіркою (Румунія) (30 липня 1942)
- Німецький хрест в золоті (29 грудня 1942)
- Відзначений у Вермахтберіхт (12 серпня 1943)
- Орден Хреста Свободи 1-го класу із зіркою та мечами (Фінляндія) (7 січня 1944)
- Нагрудний знак «За поранення 20 липня 1944» в золоті (1944; посмертно)
Див. також
- Стратегічна повітряна оборона Рейху
- Ульріх Грауерт
- Альфред Бюловіус
- Вальтер фон Акстельм
- Альфред Келлер
Література
- Walther-Peer Fellgiebel. Die Träger des Ritterkreuzes des Eisernen Kreuzes 1939—1945. — Friedburg: Podzun-Pallas, 1986. — 472 p. — ISBN 3-790-90284-5
- Mitcham, Samuel W. Jr. (2007). Retreat to the Reich. Stackpole Books. ISBN 978-0-8117-3384-7.
- Schaulen, Fritjof (2003). Eichenlaubträger 1940—1945 Zeitgeschichte in Farbe I Abraham — Huppertz. Selent, Germany: Pour le Mérite. ISBN 3-932381-20-3.
- Scherzer, Veit (2007). Ritterkreuzträger 1939—1945 Die Inhaber des Ritterkreuzes des Eisernen Kreuzes 1939 von Heer, Luftwaffe, Kriegsmarine, Waffen-SS, Volkssturm sowie mit Deutschland verbündeter Streitkräfte nach den Unterlagen des Bundesarchives. Jena, Germany: Scherzers Miltaer-Verlag. ISBN 978-3-938845-17-2.
- Залесский К. А. Люфтваффе. Военно-воздушные силы Третьего рейха. — М.: Эксмо, 2005. — 736 с. — 5000 экз. — ISBN 5-699-13768-8
- Rangliste des Deutschen Reichsheeres, Mittler & Sohn, Berlin, S. 157
- Jörg Nimmergut: Deutsche Orden und Ehrenzeichen bis 1945. Band 4. Württemberg II — Deutsches Reich. Zentralstelle für wissenschaftliche Ordenskunde, München 2001, ISBN 3-00-00-1396-2
- Die Ordensträger der Deutschen Wehrmacht (CD), VMD-Verlag GmbH, Osnabrück, 2002
- Fellgiebel W.P., Elite of the Third Reich, The recipients of the Knight's Cross of the Iron Cross 1939—1945: A Reference, Helion & Company Limited, Solihull, 2003, ISBN 1-874622-46-9
- Patzwall K., Scherzer V., Das Deutsche Kreuz 1941—1945, Geschichte und Inhaber Band II, Verlag Klaus D. Patzwall, Norderstedt, 2001, ISBN 3-931533-45-X
Посилання
- Generaloberst Günther Korten. на geocities.com. Архів оригіналу за 25 серпня 2013. Процитовано 16 грудня 2012.(англ.)
- Korten, Günther. на lexikon-der-wehrmacht.de. Архів оригіналу за 14 жовтня 2012. Процитовано 16 грудня 2012. (нім.)
- Korten, Günther
- Korten, Günther — нагороди генерал-полковника Кортена (англ.)
Відео
Примітки
![]() |
Це незавершена стаття про військового діяча або діячку. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
|
- Народились 26 липня
- Народились 1898
- Померли 22 липня
- Померли 1944
- Поховані в Мюнхені
- Генерал-полковники Люфтваффе
- Кавалери Лицарського хреста Залізного хреста
- Нагороджені застібкою до Залізного хреста 1-го класу
- Нагороджені застібкою до Залізного хреста 2-го класу
- Кавалери Золотого німецького хреста
- Кавалери Залізного хреста 1-го класу
- Кавалери Залізного хреста 2-го класу
- Нагороджені Орденом Крові
- Нагороджені Почесним хрестом ветерана війни
- Нагороджені медаллю «За вислугу років у Вермахті» 1-го класу
- Нагороджені медаллю «За вислугу років у Вермахті» 2-го класу
- Нагороджені медаллю «За вислугу років у Вермахті» 3-го класу
- Нагороджені медаллю «За вислугу років у Вермахті» 4-го класу
- Нагороджені медаллю «У пам'ять 13 березня 1938 року»
- Нагороджені медаллю «У пам'ять 1 жовтня 1938»
- Командори ордена Заслуг (Угорщина) із зіркою
- Великі офіцери ордена «Святий Олександр»
- Кавалери ордена Михая Хороброго
- Нагороджені орденом Хреста Свободи 1-го класу із зіркою
- Нагороджені орденом «Доблесний авіатор»
- Нагороджені золотим нагрудним знаком «За поранення»
- Нагороджені Комбінованим Знаком Пілота-Спостерігача в золоті з діамантами
- Нагороджені Кримським щитом
- Нагороджені нарукавною стрічкою «Крит»
- Німецькі військовики Першої світової війни
- Учасники Другої світової війни з Німеччини
- Уродженці Кельна
- Відзначені у Вермахтберіхті
- Німецькі начальники Генерального штабу