Пасицели (Балтська міська громада)
село Пасицели | |
---|---|
![]() | |
Країна | ![]() |
Область | Одеська область |
Район | ![]() |
Громада | Балтська міська громада |
Код КАТОТТГ | UA51120030250062529 |
Основні дані | |
Засноване | 1724 |
Населення | 1,369 |
Площа | 13,16 км² |
Густота населення | 104,03 осіб/км² |
Поштовий індекс | 66163 |
Телефонний код | +380 4866 |
Географічні дані | |
Географічні координати | 47°50′11″ пн. ш. 29°39′00″ сх. д. / 47.83639° пн. ш. 29.65000° сх. д.Координати: 47°50′11″ пн. ш. 29°39′00″ сх. д. / 47.83639° пн. ш. 29.65000° сх. д. |
Середня висота над рівнем моря |
122 м |
Водойми | р. Тилігул |
Відстань до обласного центру |
169,9 км |
Відстань до районного центру |
12 км |
Найближча залізнична станція | Балта |
Відстань до залізничної станції |
5 км |
Місцева влада | |
Адреса ради | 66101, Одеська область, Подільський район, м. Балта, Любомирська, 193 |
Карта | |
Мапа | |
![]() | |
|
Пасице́ли — село у складі Балтської міської громади у Подільському районі, Одеська область.
Розташоване за 12 км від районного центру — міста Балта, на самому півдні Балтського району. На півночі межує з селом Білине.
Станом на квітень 2016 року в селі проживає 823 особи, та нараховується 504 двори.
Історія
Село засноване в першій половині XVIII століття селянами з Північного Поділля, а також вихідцями з Молдови.
За даними на 1859 рік у казеному селі Ананьївського повіту Херсонської губернії мешкало 1935 осіб (958 чоловічої статі та 977 — жіночої), налічувалось 343 дворових господарств, існувала православна церква та поштова станція[1].
Станом на 1886 рік у колишньому державному селі, центрі Пасицельської волості, мешкало 2727 осіб, налічувалось 514 дворів, існували православна церква та школа[2]. За 6 верст — поштова станція, залізнична станція, буфет, 2 лавки, торжок, склад спирту, щоденні базари.
За переписом 1897 року кількість мешканців зросла до 4484 осіб (2220 чоловічої статі та 2264 — жіночої), з яких 4416 — православної віри[3].
Під час організованого радянською владою Голодомору 1932—1933 років померло щонайменше 40 жителів села[4].
На 01.04.1967 с. Малі Пасицели[5][6] та с. Пасицели були об'єднані в одне село Пасицели.[7][8]
21 вересня 2014 року у селі невідомі завалили пам'ятник Леніну.
Населення
Згідно з переписом 1989 року населення села становило 1773 особи, з яких 719 чоловіків та 1054 жінки.[9]
За переписом населення 2001 року в селі мешкали 1353 особи.[10]
Мова
Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року:[11]
Мова | Відсоток |
---|---|
українська | 94,3 % |
російська | 2,7 % |
молдовська | 2,12 % |
білоруська | 0,15 % |
вірменська | 0,07 % |
гагаузька | 0,07 % |
Визначні пам'ятки
Поблизу села виявлені поселення трипільської культури (III тисячоліття до РХ), епохи бронзи (II тисячоліття до РХ) і черняховськой культури (II—VI вв.).
Тут знаходиться місце, де стояв Високогорський Успенський чоловічий монастир, один з двох православних монастирів, що існували в т.з. Очаківській області. У XVIII столітті, при ігуменові Тимофії, обитель була розграбована і спалена гайдамаками. Місце колишнього монастиря так описується в книзі «Історико-хронологічний опис церков Єпархії Херсонською і Таврійською» (Одеса, 1848):
![]() |
"Церква при турках була найубогіша, плетневая, а потім інша, дерев'яна, яка після скасування передана в селище Понори, де і нині існує". "За монастирем було джерело з найсвіжішою водою, з якого можна б зробити відмінний фонтан. Нині це джерело зберігається у вигляді нечистого колодязя, у якому глибини, як кажуть, сажнів до семи"... "На місці монастиря Пасицельського є тепер одна хатина, де живе з Молдови поселенець, що займається тканієм полотна для селянського вживання, а більше ніяких будов немає". | ![]() |
В даний час у селі існує Свято-Казанський храм.
Відомі люди
Уродженцем Пасицел є український радянський письменник, лауреат Державної премії СРСР Степан Іванович Олійник.
- Сорока Василь Ілларіонович (нар.16 березня 1905), нагороджено 29 червня 1945 року
- Чумак Павло Іванович (нар.10 травня 1925 року), нагороджено 10 квітня 1945 року.
Примітки
- ↑ рос. дореф. XLVII. Херсонская губернія. Списокъ населенныхъ мѣстъ по сведеніям 1859 года. Изданъ Центральнымъ Статистическимъ комитетомъ Министерства Внутреннихъ делъ. СанктПетербургъ. Въ типографіи Карла Вульфа. 1868. LXXX + 191 стор., (код 1006)
- ↑ Волости и важнѣйшія селенія Европейской Россіи. По данным обслѣдованія, произведеннаго статистическими учрежденіями Министерства Внутренних Дѣл, по порученію Статистическаго Совѣта. Изданіе Центральнаго Статистическаго Комитета. Выпуск VIII. Губерніи Новороссійской группы. СанктПетербургъ. 1886. — VI + 157 с. (рос. дореф.)
- ↑ Населенные места Российской империи в 500 и более жителей с указанием всего наличного в них населения и числа жителей преобладающих вероисповеданий : по данным первой всеобщей переписи населения 1897 г. / Под ред. Н. А. Тройницкого — С.-Пб. : Типография «Общественная польза»: [паровая типолитография Н. Л. Ныркина], 1905. — С. 1-255. — X, 270, 120 с.(рос. дореф.)
- ↑ Пасицели. Геоінформаційна система місць «Голодомор 1932—1933 років в Україні». Український інститут національної пам'яті. Процитовано 18 червня 2020.
- ↑ Українська РСР: Адміністративно-територіальний поділ (на 1 вересня 1946 року) / М. Ф. Попівський (відп. ред.). — 1 вид. — К. : Українське видавництво політичної літератури, 1947. — С. 369-370.
- ↑ Карта РККА L-35 (Б и Г), 1941(рос.)
- ↑ Українська РСР: Адміністративно-територіальний поділ (на 1 квітня 1967 року) / В. Є. Нижник (відп. ред.), Д. О. Шелягин (упорядник). — К. : Вид-во політ. літ-ри України, 1969. — Т. II. — С. 418.
- ↑ Одеська область: адміністративно-територіальний поділ (на 1 травня 1967 р.) / Виконавчий комітет Одеської обл. Ради депутатів трудящих; М. Брагін (ред.). — Одеса : Маяк, 1967. — С. 89.
- ↑ Кількість наявного та постійного населення по кожному сільському населеному пункту, Одеська область (осіб) - Регіон, Рік, Категорія населення , Стать (1989(12.01)). database.ukrcensus.gov.ua. Банк даних Державної служби статистики України. Процитовано 25 вересня 2019.
- ↑ Кількість наявного населення по кожному сільському населеному пункту, Одеська область (осіб) - Регіон , Рік (2001(05.12)). database.ukrcensus.gov.ua. Банк даних Державної служби статистики України. Процитовано 25 вересня 2019.
- ↑ Розподіл населення за рідною мовою, Одеська область (у % до загальної чисельності населення) - Регіон, Рік , Вказали у якості рідної мову (2001(05.12)). database.ukrcensus.gov.ua. Банк даних Державної служби статистики України. Процитовано 25 вересня 2019.
Джерела
- Пасицели — Інформаційно-пізнавальний сайт | Одеська область у складі УРСР (На основі матеріалів енциклопедичного видання про історію міст та сіл України, том — Історія міст і сіл Української РСР. Одеська область. — К.: Головна редакція УРЕ АН УРСР, 1969. — 911 с.)
- Сайт Верховної Ради України
- Сайт Центральної виборчої комісії
- Карта України
- Неофіційний сайт Балти
- Храми Поділля
- До 60-річчя Перемоги
|
|