Абатство Сен-Дені
Абатство Сен-Дені | |
Дата створення / заснування | 12 століття |
---|---|
![]() | |
![]() | |
Приналежність | Centre des monuments nationauxd |
Чернечий орден | бенедиктинці |
Названо на честь | Діонісій Паризький |
Країна |
![]() |
Адміністративна одиниця |
Сен-Дені[1][2] Сена-Сен-Дені Іль-де-Франс |
Розташовано на вулиці | Rue de la Légion-d'Honneurd |
Дієцезія | Roman Catholic Diocese of Saint-Denisd |
Християнський літургічний обряд | римський обряд |
Є власником | Virgin of Jeanne d'Evreuxd і Complete Works of St. Dionysius the Areopagited |
Присвячено | Діонісій Паризький |
Отримані відзнаки | |
Оператор | Centre des monuments nationauxd |
Архітектор | Абат Сюжер |
Архітектурний стиль | готика і готика |
Суміжна будівля | Tombs in Saint-Denisd |
Кількість відвідувачів за рік |
139 140 осіб (2019)[3] 44 030 осіб (2020)[3] 52 570 осіб (2021)[3] 109 550 осіб (2022)[3] |
Статус спадщини | пам'ятка історії класифікованаd[1], пам'ятка історії класифікованаd[1] і Об'єкт попереднього списку Світової спадщини ЮНЕСКО[d] |
Висота | 29 м[4] |
Святий покровитель | Діонісій Паризький |
Критерій Світової спадщини (2005) | (i)d, (ii)d і (iv)d |
Категорія людей, що тут поховані | Категорія:Поховані в абатстві Сен-Дені |
Категорія для екстер'єру елемента | d |
Категорія Вікісховища для інтер'єра елемента | d |
Офіційний сайт | |
![]() |
Координати: 48°56′08″ пн. ш. 2°21′35″ сх. д. / 48.935555555583775345° пн. ш. 2.3597222222499776° сх. д.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e5/Basilica_of_Saint_Denis%2C_Paris%2C_interior%2C_tombs.jpg/300px-Basilica_of_Saint_Denis%2C_Paris%2C_interior%2C_tombs.jpg)
Аба́тство Сен-Дені́ (фр. Abbaye de Saint-Denis) — бенедиктинське абатство в Сен-Дені, північному передмісті Парижа, головний монастир середньовічної Франції.
У I столітті на цьому місці існувало римське поселення Каттулліакіс. За переказом, сюди, з відрубаною головою в руках, прийшов з Монмартра перший єпископ Парижу святий Діонісій Паризький.
У 475 році з благословення святої Женев'єви над гробницею святого побудували першу базиліку. За франкського короля Дагоберта I тут було засновано монастир бенедиктинців. Тож 630 року базиліку було перебудовано, й вона стала головним храмом монастиря.
Найбільшого розквіту абатство досягло за часів абата Сугерія (Сюжера), за участю якого в 1137—1144 роках було споруджено монастирську церкву — першу споруду в готичному стилі, архітектура якої вплинула на розвиток готики у Франції.
На початку XIII століття Людовик IX Святий наказав перенести в базиліку прах своїх попередників і створити для них надгробки. Відтоді церква стала правити за усипальницю французьких королів. Абатство, де поховано багатьох королів Франції, а також членів їхніх родин, часто називають «королівським некрополем Франції».
Тут поховано 25 французьких королів (починаючи з Дагобера I, † 638), 10 королев і 84 принци й принцеси. Частина західного фасаду, дві вежі й паперть було споруджено за Сугерія, міністра Людовика VII (1140 року). Галерея з 37 вікнами заввишки 10 м з XIII століття, внутрішня частина храму і статуя св. Діонісія — пізнішого походження. Багато давніх гробниць було знищено під час Французької революції в жовтні 1793 року; деякі було перевезено до Парижа, але згодом повернуто на свої місця Віолле-ле-Дюком.
Вирізняються серед інших гробниці Людовика, сина Людовика Святого, Людовика XII і його дружини Анни Бретонської, Генріха II і його дружини Катерини Медічі (роботи Жермена Пілона), Дюгеклена, Франциска I та мозаїчний надгробний пам'ятник Фредеґунди († 597).
У Сен-Дені зберігався королівський штандарт — Орифлама. Під час Французької революції Сен-Дені було розграбовано та закрито, останки похованих викинуто в рів. У 1814 році за часів реставрації останки королів і членів їхніх родин було зібрано в оссуарій братства. У крипті були перепоховані страчені під час революції Людовик XVI та Марія-Антуанетта, а також померлі в еміграції принци й принцеси. У 1820 році тут же був похований убитий Лувелем герцог Беррійський, а в 1824 році — Людовик XVIII. З часу липневої революції 1830 року поховання в абатстві припинилися; гранітна плита, приготовлена для себе Карлом X, який потрапив у вигнання в 1830 році, залишилася невикористаною.
У будівлі старого абатства з 1815 року розташовується заснований в 1801 році Наполеоном Інститут для дочок і сестер кавалерів ордена Почесного легіону. В 1869 році абатство було відреставроване знаменитим архітектором Віолле-ле-Дюком. Зараз це національна пам'ятка.
9 червня 2004 року в церкві було поховано серце Людовика XVII, неповнолітнього невизнаного короля Франції, сина Людовика XVI та Марії-Антуанетти. Попередній похорон у Сен-Дені проходив у 1824 році, це був його дядько (і формальний наступник) Людовик XVIII.
- ↑ а б в г base Mérimée — ministère de la Culture, 1978.
- ↑ а б archINFORM — 1994.
- ↑ а б в г Centre des monuments nationaux data.gouv.fr: Plateforme ouverte des données publiques françaises — 2011.
- ↑ https://whc.unesco.org/en/tentativelists/230/
- Bouttier, Michel Monastères, Rempart, Desclée de Brouwer, Paris (France), ISBN 2-904365-01-X, 1995.
- Chastel, André L'Art français (tome 1), Flammarion, Paris (France), ISBN 2-08-010967-7, 1993.
- Denizeau, Gérard Histoire visuelle des Monuments de France, Larousse, Paris (France), ISBN 2-03-505201-7, 2003 ; p. 78-79.
- Grodecki, Louis Les vitraux de Saint-Denis, CNRS, Arts et Métiers, Paris (France), ISBN 2-7004-0018-6, 1976.
- Kimpel, Dieter L'architecture gothique en France 1130—1270, Flammarion, Paris (France), ISBN 2-08-010970-7, 1990.
- Jean-Michel Leniaud, Saint-Denis de 1760 à nos jours, 1996.
- Stoddard, Whitney S. Art & Architecture in Medieval France, Icon Editions (Harper & Row Publishers), New York, ISBN 0-06-430022-6, 1972 ; p. 101—111.
- Сайт базиліки Сен-Дені (фр.) [Архівовано 10 червня 2010 у Wayback Machine.]
- Історія абатства Сен-Дені (фр.)
- Абатство на сайті міністерства культури Франції [Архівовано 29 січня 2010 у Wayback Machine.]
- Археологічні розкопки в абатстві Сен-Дені [Архівовано 22 грудня 2010 у Wayback Machine.]