Кемеровська область: відмінності між версіями
[неперевірена версія] | [неперевірена версія] |
TeoBot (обговорення | внесок) |
Shynkar (обговорення | внесок) |
||
Рядок 180: | Рядок 180: | ||
* [http://www.kemerovo.su/ Офіційний сайт Адміністрації Кемеровської області] {{ref-ru}} |
* [http://www.kemerovo.su/ Офіційний сайт Адміністрації Кемеровської області] {{ref-ru}} |
||
* [http://aceberg.users.kemcity.ru/kemerovo.php Історія територіального поділу] {{ref-ru}} |
* [http://aceberg.users.kemcity.ru/kemerovo.php Історія територіального поділу] {{ref-ru}} |
||
== Посилання == |
|||
*[http://worldcrisis.ru/crisis/1801168 ІНДУСТРІАЛІЗАЦІЯ, ЯК ЦЕ БУЛО]{{ref-ru}} |
|||
{{Кемеровська область}} |
{{Кемеровська область}} |
Версія за 07:37, 28 квітня 2015
Кемеровська область ![]() | |||
---|---|---|---|
рос. Кемеровская область | |||
![]() | |||
| |||
Країна | ![]() | ||
Фед. округ | Сибірський | ||
Адмін. центр | Кемерово | ||
Глава | Ilya Seredyukd | ||
Дата утворення | 26 січня 1943[1] | ||
Оф. вебсайт | ako.ru(рос.) | ||
Географія | |||
Координати | 55°21′18″ пн. ш. 86°05′24″ сх. д. / 55.35500000002777199° пн. ш. 86.09000000002778563° сх. д. | ||
Площа | 95 500 км² (37-а) | ||
• внутр. вод | 0,2 % | ||
Часовий пояс | MSK+4 (UTC+7) | ||
Населення | |||
Чисельність | 2855,0 (14-а) (2005) | ||
Густота | 29,9/км² | ||
Економіка | |||
Економ. район | Західно-Сибірський | ||
Коди | |||
ISO 3166-2 | RU-KEM | ||
ЗКАТО | 32 | ||
Суб'єкта РФ | 42 | ||
Телефонний | (+7) | ||
Карти | |||
![]() |
Кемеровська область (рос. Ке́меровская о́бласть) — область у південній частині Західного Сибіру, утворена 26 січня 1943.
- Площа — 95,5 тис. км²
- Населення — 2855,0 тис. осіб (2005). Щільність населення: 29,9 осіб/км² (2005), питома вага міського населення: 85,0 % (2005)
- Адміністративний центр області — місто Кемерово.
- Межує з Новосибірською і Томською областями, Алтайським і Красноярським краями, республіками Алтай і Хакасія.
- У Кемеровській області 20 міст, 19 районов.
- Більшість населения проживає в містах, є значні території з низькою щільністю населення.
Живуть росіяни, шорці, татари, українці, чуваші, німці.
Географія
Більшу частину області займає Кузнецька улоговина, на заході — Салаїрський кряж, на сході — Кузнецький Алатау, на півдні — Гірська Шорія. Річки — Кондома, Мрас-Су, Том, Іня, Кія, Сари-Чумиш.
Кемеровська область розташована на південно-сході Західного Сибіру, займаючи відроги Алтаю — Саянської гірської країни. Довжина області з півночі на південь майже 500 км, із заходу на схід — 300 км. Більша різниця висот поверхні визначає різноманітність природних умов. Найвища точка — голець Верхній Зуб на границі з Республікою Хакасія — піднімається на 2178 м, найменша — 78 метрів над рівнем моря лежить у долині ріки Млой на границі з Томською областю. По рельєфу територія області ділиться на рівнинну (північна частина), передгірні й гірські райони (Кузнецький Алатау, Салаїрський кряж, Гірська Шорія), міжгірну Кузнецьку улоговину.
У надрах області виявлені різноманітні корисні копалини: кам'яні й бурі вугілля, залізні й поліметалеві руди, золото, фосфорити, будівельний камінь і інші мінеральні ресурси. По сполученню й наявності природних багатств область можна назвати унікальної.
Клімат Кемеровської області континентальний: зима холодна й тривала, літо коротке, але тепле. Середні температури січня −17 ... −20 °C, липня — +17 ... +18 °C. Середньорічна кількість опадів коливається від 300 мм на рівнинах і в передгірній частині до 1000 мм і більше в гірських районах. Тривалість безморозного періоду триває від 100 днів на півночі області до 120 днів на півдні Кузнецької улоговини.
Річкова мережа належить басейну Обі й відрізняється значною густотою. Найбільш великі річки — Том, Кія, Іня, Яя. Озер в області небагато, в основному вони розташовані в горах і долинах рік. Самим унікальним за своїм характером є озеро Берчикуль.
Різноманітність рельєфу й клімату створює строкатість ґрунтового й рослинного покриву. Найбільшу площу займають різновиди дерено-підзолистих ґрунтів, у Кузнецькій улоговині переважають чорноземи, що володіють високою родючістю.
Біологічне різноманіття
Рослинність досить різноманітна. На гірських вершинах зустрічаються рослини тундри й альпійських лугів, середнегір'я й нізкогір'я поростило "черню" — смереково-осиковими лісами з високотрав'ям і реліктовими рослинами. Передгір'я й міжгорні улоговини зайняті рослинністю степів і лесостепів. Острівцями зустрічаються соснові бори, а в Гірській Шорії й у басейні ріки Кондоми в Кузедєєво є реліктовий гай сибірської липи.
З великих тварин живуть лось і мазав (?), сарна сибірська й північний олень, останній зустрічається тільки в горах Кузнецького Алатау. З хижих найхарактерніші ведмідь бурий, рись, росомаха. Промислове значення мають вивірка телеутка та ондатра, із птахів — глухарь, рябчик, тетерев.
Кемеровська область — найбільш густонаселена частина Сибіру. Росіяни становлять більше 90 % населення. З нечисленних народів в області проживають шорці, телеути, калмики, що зберегли свої культурні традиції.
Історія
Корінне населення — шорці й телеути. В 1618 почалося заселення території нинішньої Кемеровської області росіянами, з'явився Кузнецький острог. В 1721 році рудознатец Михайло Волков відкрив у районі сучасного м. Кемерово перше родовище вугілля. На початку XX століття починаються роботи зі створення вугільних і металургійних підприємств. В 1943 році Президія Верховної Ради СРСР ухвалив рішення щодо виділенні з Новосибірської області Кузбасу й про створення на його території Кемеровської області.
Економіка області
На території області розвинена вугільна промисловість, найважливіші її центри — Прокоп'євськ із виробничим об'єднанням Прокопьевскуголь, Междурєченськ, Кемерово, Новокузнецьк, Осічняки. Шахти розташовані на більшій частині області. На півдні розвинена металургія й гірничо-добувна промисловість (Новокузнецьк, Таштагол). Також в області є машинобудування (Юрга) й хімічна промисловість (Кемерово). Добре розвинені залізничний транспорт і теплова енергетика (Калтан, Миски).
Вугільна промисловість
Кемеровська область має два вугільні басейни (більшу частину території займає Кузнецький кам'яновугільний басейн та промислове об'єднання Кузбассуголь, від Малинівки (селище, що входить в Осічняки), до районів Новосибірської області), і частина Кансько-Ачинського кам'яновугільного басейну. У рік добувається до 150 млн т кам'яного вугілля, найбільш великі підприємства розташовані в Междурєченські, Прокоп'євські й Кіселевські.
Металургія
Металургія представлена кольоровий (Бєловський цинковий, і Новокузнецький алюмінієвий), і чорної (заводи в Новокузнецьку, Гур'євську, Юргі); ресурсна база — Теміртауське родовище, Шерегешськое родовище, Казьке й Таштагольськое родовище.
Сільське господарство
Підприємства сільського господарства розташовані на півночі області й недалеко від міст. Є зовнішньоекономічні зв'язки із країнами СНД, ЄС, АСЕАН, також Китаєм, Монголією, Польщею, Німеччиною.
Транспорт
По території проходить Транссиб, Південно-Кузбаська гілка Західно-Сибірської залізниці, міжнародні аеропорти Кемерово й Новокузнецьк-Спіченково, Прокоп'євський район.
Райони і міста Кемеровської області
- Бєловський район
- Гур'євський район
- Іжморський район
- Кемеровський район
- Крапівінський район
- Ленінськ-Кузнецький район
- Маріїнський район
- Междурєченський район
- Новокузнецький район
- Прокоп'євський район
- Промишленновський район
- Таштагольський район
- Тісульський район
- Топкінський район
- Тяжинський район
- Чебулінський район
- Юргінський район
- Яйський район
- Яшкинський район
Населени пункти з кількістю мешканців понад 15 тисяч 2007 | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
|