Голова Європейського центрального банку
Голова Європейського центрального банку англ. President of the European Central Bank | |
---|---|
![]() Емблема | |
Очолює | Європейський центральний банк |
Термін | 8 років |
Посада заснована | 1 червня 1998 |
Перший на посаді | Вім Дейсенберг |
Європейський Союз |
![]() Це одна із статей, що входять до серії: |
|
|
|
Внутрішня політика
![]()
|
Голова Європейського центрального банку — керівна посада в Європейському центральному банку — установі, відповідальній за кредитно-грошову політику Єврозони та управління євро.
Роль і призначення
Президент очолює Виконавчу раду, Керуючу раду та Генеральну раду Європейського Центрального Банку. Він також представляє банк за кордоном, наприклад, в G20. Президент призначається на посаду більшістю в Європейській раді країнами, які приєнались до зони євро, на 8-річний термін без права переобрання.[1] Однак перший президент, Вім Дейсенберг, не відбувати повний термін.
Історія
За головування Віма Дейсенберга
Вім Дейсенберг був діючим президентом Європейського валютного інституту в той час, коли ЄВІ трансформувався в Європейський центральний банк 1 червня 1998 року, незадовго до введення євро. Таким чином Дейсенберг став першим президентом ЄЦБ.
Згідно французького застереження до договору про Єврозону, Дейсенберг мав відбути 4 роки з 8 річного терміну повноваженні. Його наступником мав стати француз Жан-Клод Тріше.[2] Дейсенберг рішуче заперечував проти такої угоди, та у лютому 2002 року заявив, що пробуде на посаді до свого 68 дня народження 9 липня 2003 року.
У той же час з Жан-Клода Тріше не були знятті звинувачення, у зв'язку з чим він не мав можливості заступити Дейсенберга на посаді. Тріше зміг заступити на посаду лише 1 листопада 2003 року.
Вім Дейсенберг помер 31 липня 2005 року.
За головування Жан-Клода Тріше
Тріше став головою Європейського центрального банку у 2003 році. На період його головування припадає Європейська криза суверенного боргу. Під час свого перебування на посаді, Тріше піддавався критики з боку Президента Франції Ніколя Саркозі, який вимагав зростання впливу політичних діячів на політику ЄЦБ. Німеччина, навпаки, підтримала Тріше, вимагаючи незалежності банку[3]
Тим не менш, він також піддав критиці за купівлю облігацій держав-членів Єврозони під-час кризи. Члени правління ЄЦБ Аксель Ввебер та Юрген Старк пішли у відставку на знак протесту проти цієї політики. Економіст Міжнародного валютного фонду Пау Рабаналь стверджував, що Тріше:
![]() |
...не тільки дотримується експансіоністської грошово-кредитної політики, а навіть пожертвував інфляції ЄЦБ заради більшого економічного зростання та створення нових робочих місць, а не навпаки. | ![]() |
Крім того він зберіг контрольовану процентну ставку і дотримувався політики стабілізаціїї цін більше, ніж Бундестаг ФРН до введеня євро на території Німеччини.[4][5]
Під-час свого остаточного виступу в Європарламенті (35-й виступ в Європарламенті за час його перебування на посаді), Тріше закликав до більшої політичної єдності, в тому числі збільшення повноважень ЄЦБ, створення виконавчої влади з європейським Міністерством фінансів і великими повноваженнями нагляду для Європейського парламенту. Він також стверджував, що роль Європейського Центрального Банку у підтримці цінової стабільності під-час фінансової кризи і зростання цін на нафту не слід випускати з уваги.[6] Відповідаючи на запитання одного з німецьких євродепутатів стосовно купівлі облігацій він відповів:
За головування Маріо Драґі
Хоча Аксель Вебер був одним з найвірогідніших наступників Тріше, <[7] він пішов з ЄЦБ на знак протесту проти політики порятунку країн під-час кризи. Маріо Драґі був обраний головою Європейського центрального банку 24 червня 2011 року[8] і заступив до виконання повноважень 1 листопада 2011 року.
Список голів та віце-голів Європейського центрального банку
Голови ЄЦБ
# | Портер | Голова | Країна | Початок повноважень | Кінець повноважень |
---|---|---|---|---|---|
1 | ![]() |
Вім Дейсенберг | ![]() |
1 червня 1998 | 31 жовтня 2003 |
Екс-міністр фінансів Нідерландів, колишній голова Нідерландського банку та Європейського валютного інституту | |||||
2 | ![]() |
Жан-Клод Тріше | ![]() |
1 листопада 2003 року | 31 жовтня 2011 року |
Екс-член «групи тридцяти» та колишній голова Банку Франції | |||||
3 | ![]() |
Маріо Драґі | ![]() |
1 листопада 2011 | На посаді |
Колишній керуючий директор Goldman Sachs та виконавчий директор Світового банку. |
Віце-голови
Віце-голова | Країна | Початок повноважень | Кінець повноважень | |
---|---|---|---|---|
1 | Крістіан Ноєр | ![]() |
1 червня 1998 року | 31 травня 2002 |
Екс-голова казначейства міністерства фінансів Франції | ||||
2 | Лукас Пападімос | ![]() |
1 червня 2002 року | 31 травня 2010 року |
Екс-головний економіст Федерального резерву Бостона та головний економіст банку Греції | ||||
3 | Віктор Контансіо | ![]() |
1 травня 2010 року | На посаді |
Екс-генеральний секретар Соціалістичної парітї Португалії та голова Банку Португалії. |
Див. також
Джерела
- ↑ Protocol 4 of the consolidated European treaties
- ↑ New ECB chief 'must be French'. BBC, Friday, 8 February 2002. Процитовано 9 April 2012.
- ↑ Murphy, Francois (23 September 2007). Trichet brushes off French criticism of ECB. Reuters. Процитовано 26 June 2011.
- ↑ By Xavier Vidal-Folch (translated by Anton Baer) 6 October 2011 What it would have cost without Trichet, EL PAÍS, on Presseurop
- ↑ The euro crisis: Is anyone in charge?, The Economist 1 October 2011
- ↑ Martin Banks — 4 October 2011 ECB chief calls for 'significant' new powers for EU, the Parliament Magazine
- ↑ Randow, Jana (9 February 2011). Weber Throws ECB Race Open by Ruling Out Second Bundesbank Term. Bloomberg. Процитовано 26 June 2011.
- ↑ Baker, Luke (24 June 2011). EU leaders appoint Mario Draghi as new ECB president | Reuters. Uk.reuters.com. Процитовано 26 June 2011.
|