Цесіс
Цесіс | |||
---|---|---|---|
| |||
Країна | Латвія | ||
Регіон | Ліфляндія | ||
Край | Талсинський край | ||
Перша згадка | 1237 | ||
Засновано | 1206 | ||
Площа | |||
• Загалом | 19,3 км² | ||
Населення (2016)[1] | |||
• Загалом | 17 170 ос. | ||
• Густота | 889,6 осіб/км² | ||
Часовий пояс | EET (UTC+2) | ||
• Літній час | EEST (UTC+3) | ||
Сайт | www.cesis.lv | ||
![]() | |||
![]() |
Це́сіс (латис. Cēsis) — місто в Латвії.
Назва
Історія
21 червня 1501 року у місті було підписано Венденський договір між Великим князівством Литовським та Лівонським орденом з метою спільних дій проти Великого князівства Московського[2].
Адміністративна історія
- 1237: Тевтонський орден, Лівонський орден, місто Венден
- 1561: Велике князівство Литовське, Лівонське герцогство, Венденський округ, місто Венден
- 1569: Річ Посполита, Лівонське герцогство, Венденський округ, місто Венден
- 1598: Річ Посполита, Лівонське герцогство, Венденське воєводство, місто Венден
- 1620: Річ Посполита, Лівонське герцогство, Інфлянтське воєводство, місто Венден
- 1629: Шведське королівство, домініон Лівонія, місто Венден
- 1721: Російська імперія, Ризька губернія, Ліфляндська провінція, місто Венден
- 1726: Російська імперія, Ризька губернія, Венденська провінція, місто Венден
- 1783: Російська імперія, Ризьке намісництво, Венденський повіт, місто Венден
- 1796: Російська імперія, Ліфляндська губернія, Венденський повіт, місто Венден
- 1917: Російська республіка, Ліфляндська губернія, Венденський повіт, місто Венден
- 1920: Латвійська республіка, Цесіський повіт, місто Цесіс
- 1940: СРСР, Латвійська РСР, Цесіський повіт, місто Цесіс
- 1941: Німецька імперія, райхскомісаріат Остланд, генеральна округа Латвія, Вольмарський округ, Венденський повіт, місто Венден
- 1944: СРСР, Латвійська РСР, Цесіський повіт, місто Цесіс
- 1949: СРСР, Латвійська РСР, Цесіський район, місто Цесіс
- 1991: Латвійська республіка, Цесіський район, місто Цесіс
- 1991: Латвійська республіка, республіканське місто Цесіс
Населення
- 1935: 8748 (латиші — 8020 (91,68 %), німці — 221 (2,53 %), євреї — 180 (2,06 %), росіяни — 152 (1,74 %), поляки — 52 (0.59 %), білоруси — 42 (0,48 %), естонці — 38 (0,43 %), литовці — 10 (0,11 %), інші — 33 (0,38 %))
- 1959: 13700
- 1989: 21123 особи.
- 2005: 18, 6 тис. жителів.
Транспорт
Залізнична станція Цесіс на лінії Рига — Валга.
Уродженці
- Мартіньш Ципуліс — латиський хокеїст
- Древін Олександр Давидович — латиський художник
- Альфред Калниньш — радянський латвійський композитор.
- Август Матіас Хаген — німецький художник
- Леонідс Рібіцкіс — латиський науковець.
- Луція Лочмеле — латиський кінорежисер.
- Імант Судмаліс — латиський радянський активіст та підпільник-партизан.
- Смішко Роман Володимирович — український футболіст.
- Меллер Емануїл Федотович — вчений, доктор технічних наук.
- Ватаци Ніна Борисівна (1908—1997) — білоруський бібліограф.
Див. також
Примітки
- ↑ Latvijas iedzīvotāju skaits pašvaldībās pagastu dalījumā (PDF). Iedzīvotāju reģistra statistika uz 01.01.2016. Pilsonības un migrācijas lietu pārvalde. 1 січня 2016.
- ↑ Александр Ягеллон // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп. т.). — СПб., 1890—1907. (рос. дореф.)
Джерела
- Arbusov, Leonid. Grundriss der Geschichte Liv-, Est- und Kurlands. — Riga: Jonck und Poliewsky, 1918.
- Baltisches historisches Ortslexikon, Teil 2: Lettland (Südlivland und Kurland). . Feldmann, Hans; Mühlen, Heinz von zur (Hg.) Köln: Böhlau, 1990, ISBN 3-412-06889-6, S. 690—693.
- Jegór von Sivers: Wenden, seine Vergangenheit und Gegenwart. Ein Beitrag zur Geschichte Livlands. Nicolai Kymmel, Riga 1857. Nachdruck: v. Hirschheydt, Hannover-Döhren 1975, ISBN 3-7777-0852-6.
- Erich Seuberlich: Notizen über Wendens Bürger bis zum Jahre 1773. Nach dem Kirchenbuch der Stadt Wenden in Livland und Pastor Heinrich Baumanns Manuskripten. Vogt, Papiermühle 1907.
- Baltische Länder — Reisehandbuch, Michael Müller Verlag, Erlangen 2008, ISBN 978-3-89953-380-4, S. 368 ff.
- Wenden // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1893. — Т. XIII. — S. 207. (пол.).— S. 207—208.
Посилання
|
|