Окупаційні війська РФ на Донбасі
Російські окупаційні корпуси | |
---|---|
![]() Бойовий прапор | |
На службі | 2015 — дотепер |
Країна | ![]() |
Чисельність | 35,000 (2015) 174,000 (2022)[джерело?] |
У складі | ПдВО |
Війни/битви | Війна на сході України Російське вторгнення в Україну |
Російські окупаційні корпуси, також відомі як Гібридна армія РФ,[1][2][3][4] або Об'єднані російсько-сепаратистські сили (за термінологією США)[5][6] — це військова структура, що підпорядковувалася Південному військовому округу Збройних сил РФ, і під час війни на сході здійснювала окупацію частини території України: Донецької та Луганської областей. Сили нараховували два армійські корпуси чисельністю близько 35 тисяч осіб.
Корпуси були сформовані зусиллями Росії наприкінці 2014 — на початку 2015 року на основі регулярних російських військ вторгнення і збройних колабораціоністських формувань так званої армії Новоросії. Управління корпусами здійснювалося через штаб у Новочеркаську (Ростовська область) — у 2014—2015 роках він мав назву 12-те командування резерву (в/ч 89462), а з серпня 2015 року — Центр територіальних військ ПдВО (в/ч 64722). Штаб прямо підпорядковувався Генеральному штабу в Москві.
Бойові дії війни на Донбасі почалися 12 квітня 2014 року, коли невеликі озброєні загони диверсантів захопили міста Слов'янськ, Краматорськ і Дружківку. Захопленою у відділках МВС зброєю вони озброїли місцевих колаборантів і наступного дня взяли під контроль Горлівку і ще кілька міст.
13 квітня 2014 року, у відповідь на вторгнення диверсійних загонів, в.о. президента України Олександр Турчинов оголосив про початок антитерористичної операції (АТО). Перекинуті в район Слов'янська і Краматорська спецпідрозділи СБУ і ЗСУ вступили в бої з диверсантами.
Загони, що вступали в сутички з українськими силовиками, застосовували автоматичну, снайперську, великокаліберну зброю, гранатомети і ПЗРК, влаштовували засідки. Після кількох таких зіткнень керівництво АТО ухвалило рішення поступово відрізати бойовиків від постачання з Росії.
11 травня 2014 на захоплених бойовиками територіях усупереч Конституції України було проведено референдуми «про державну самостійність», які мали всі ознаки фіктивності. Пізніше Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ), розглядаючи спільну скаргу урядів України та Нідерландів проти Російської Федерації, вирішив, що захоплені території саме з 11 травня 2014 року слід розглядати як окуповані Росією (у термінології ЄСПЛ — «території під ефективним контролем Російської Федерації»).[7]
У липні 2014 року пресслужба Південного військового округу Росії повідомила про призначення командувача 12-го командування резерву.[8][9] Завдання цього командування полягало в проведенні мобілізації й створенні нових частин та з'єднань.[10] Пізніше стало відомо, що 12-те командування (12 КРез, в/ч 89462) дислокувалося в Новочеркаську Ростовської області, а основним його завданням стало формування та комплектація військових частин на окупованій території України.[11][12][13][14][15]
На початку серпня 2014 року українське військо досягло успіхів в ході проведення АТО й, попри відступ зі значної ділянки російсько-українського кордону на Донбасі, розсікло утримувані проросійськими збройними формуваннями території на кілька ізольованих один від одного анклавів. У середині серпня 2014 року почалося вторгнення російських регулярних підрозділів на українську територію.
У серпні-вересні 2014 року, за даними ГУР МОУ, війдбувалося формування двох армійських корпусів на основі батальйонно-тактичних груп вторгнення Збройних сил Росії, що діяли в Україні, а також незаконних збройних формувань, якими керували офіцери ГРУ Генштабу й ФСБ Росії.[11]
У липні 2015 року українські військові взяли в полон майора Володимира Старкова, кадрового військовослужбовця Збройних сил РФ. Він дав детальні свідчення щодо структури та діяльності 12-го командування резерву.[15]
У серпні 2015 року «Інформнапалм» оприлюднив розслідування, згідно з яким 12-те командування резерву (12 КРез, в/ч 89462) є ширмою для окупаційних військ на Донбасі — відряджених на проходження служби до Новочеркаська військовослужбовців відправляли до армійських корпусів на Донбасі.[16]
У серпні 2015 року 12-те командування резерву Південного військового округу було реорганізоване на Центр територіальних військ (ЦТВ ПдВО, в/ч 64722).[15] ГУР МОУ повідомило про цю реорганізацію окупаційного командування в грудні 2015 року.[17]
Протягом літа 2015 року, за словами голови РНБО Олександра Турчинова, терористичні війська, що формувалися місцевими й російськими добровільними терористами були замінені на структуровані військові підрозділи регулярної армії РФ.[13]
За даними ГУР МОУ, остаточне формування двох корпусів завершилося в жовтні-листопаді 2015 року.[14]
![Структура російських збройних сил на сході України (2015 р.)](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/91/%D0%97%D0%A1_%D0%A0%D0%A4_%D0%94%D0%BE%D0%BD%D0%B1%D0%B0%D1%81_2015.jpg/400px-%D0%97%D0%A1_%D0%A0%D0%A4_%D0%94%D0%BE%D0%BD%D0%B1%D0%B0%D1%81_2015.jpg)
Оперативний та бойовий чин окупаційних військ здійснювався за стандартами й військовими статутами ЗС РФ. Війська були об'єднані у два армійські корпуси:[18]
- 1-й армійський корпус мав у складі п'ять бригад, три полки, окремі батальйони і підрозділи забезпечення.
- 2-й армійський корпус мав у складі 4 бригади, 2 полки, окремі батальйони і підрозділи забезпечення.
У грудні 2015 році ГУР МОУ повідомило, що до складу Центру територіальних військ ПдВО увійшло Управління інформаційного протиборства.[17][19]
Навесні 2016 року ЗС РФ розпочали створення третього армійського корпусу на території Росії неподалік кордону з Україною.[20]
За даними ГУР МОУ станом на квітень 2016 року, до 70 % рядового особового складу корпусів укомплектовано з громадян Росії (у тому числі 45 % кадрові російські військові й 25 % — російські найманці) й 30 % громадян України з окупованих територій Донецької й Луганської областей[11][21] (за іншими даними — 40 %).
Штатна чисельність двох армійських корпусів — понад 33 тисяч солдат та офіцерів.[18]
22 березня 2017 Дмитро Тимчук повідомив про існування розпорядженням керівництва Міноборони РФ щодо збільшення загальної чисельності окупаційних корпусів до 50 тис. чол.[22] Ці ж дані повідомив Олександр Турчинов 20 квітня 2017 року — на окупованих територіях публічно анонсоване збільшення чисельності 1-го та 2-го армійських корпусів з 35 тис. до 50 тис. людей.[23]
Окрім сформованих на змішаній основі армійських корпусів, на території України перебували також батальйонні і ротні тактичні групи кадрових військ РФ.
На початку березня 2015 року командувач сухопутними військами США в Європі генерал-лейтенант Бен Годжес повідомив, що Росія підтримує сепаратистів на сході України приблизно 12 тисячами солдатів. Йдеться про російських військових інструкторів, техніків з обслуговування сучасних систем озброєння і безпосередньо бойові частини.[24]
На літо 2015 року, на окупованій території перебував військовий резерв у складі 15 батальйонних й 6 ротних тактичних груп ЗС Росії чисельністю понад 9 тисяч чоловік.[18]
Чисельність регулярних військ РФ на окупованій території Донбасу у різний час оцінювали у 6—12 тис. чол.[25][26][27][28]
Поряд зі східним кордоном України станом на серпень 2015 року були сконцентровані російські війська у складі 30 батальйонних й 14 ротних тактичних груп чисельністю 50,5 тисяч чоловік.[18]
1 січня 2016 року Олександр Турчинов повідомив, що Росія здійснює передислокацію своїх військових сил у західному напрямку ближче до кордону з Україною та збільшує російський військовий потенціал в окупованому Криму.[29]
На окупованих територіях було накопичено велику кількість важкого озброєння, військової техніки, великі обсяги паливно-мастильних матеріалів та боєприпасів, що мали забезпечити наступальні дії.
За даними СБУ станом на серпень 2015 року, армійські корпуси на території ОРДЛО мали:[18]
- 450 танків
- 950 бойових бронемашин (БМП, БТР, БМД)
- 370 гармат
- 200 систем залпового вогню
На січень 2017 року за мінімальними оцінками станом на основі лише фото матеріалів, що не враховують трофейну українську техніку, а також без урахування артилерійських формувань та підрозділів територіальної оборони проросійських сил, сумарне озброєння лінійних мотострілецьких бригад і полків на території ОРДЛО, без врахування САУ з артилерійських бригад, складало щонайменше:[30]
- 305 танків
- 409 БМП
- 82 БТРів
- 134 МТ-ЛБ
- 129 САУ 2С1
За даними МВС України на червень 2018 року, окупаційні корпуси налічували 35 тис. чоловік. В їхньому було арсеналі 478 танків, 848 бронемашин, 750 артилерійських систем і мінометів, 208 реактивних систем залпового вогню, 363 протитанкових засобів, 419 засобів протиповітряної оборони.[31]
Оперативним командуванням, координацією та взаємодією між усіма військовими формуваннями, котрі зосереджені на Донбасі — терористичними й регулярними військами ЗС РФ на Донбасі виконували:
- (2014) генерал армії Валерій Герасимов, начальник Генерального штабу Збройних сил Росії, 1-й заступник міністра оборони Росії;[12][32]
- (2015) генерал-полковник Сергій Істраков, заступник начальника ГШ ЗС РФ, керівник головного штабу Сухопутних військ Росії.[17][33][34]
Командувачі:
- (липень 2014) полковник Набієв Бахтіяр Кара-огли (рос. Бахтияр Кара Оглы Набиев)[10]
- (осінь 2014 — весна 2015) генерал-лейтенант Гурульов Андрій Вікторович, командувач 58-ї армії[12][35][36]
- (з весни 2015) генерал-лейтенант Сердюков Андрій Миколайович, який з жовтня 2013 року був 1-м заступником командувача Південного військового округу (документи прикриття на прізвище Сєдов)[12][32][37]
Начальники штабу:
- (2014) генерал-лейтенант Соломатін Сергій Віталійович (рос. Соломатин Сергей Витальевич)[12][32]
- (2015) генерал-лейтенант Теплинський Михайло Юрійович[33][38]
Заступники (2016):[39]
- генерал-майор Волик Сергій Миколайович
- з озброєння — полковник Худяков Олександр Геннадієвич (рос. Худяков Александр Геннадиевич)
- із тилу — полковник Манукян Рафік Сіразнікович (рос. Манукян Рафик Сиразникович)
- по роботі з особовим складом — полковник Канчура Олег Володимирович (рос. Канчура Олег Владимирович)
- начальника штабу — полковник Земсков Сергій Вікторович (рос. Земсков Сергей Викторович)
7 січня 2016 року прес-служба Головного управління розвідки Міноборони України повідомила, що незаконними збройними угрупуванням в окупованому Новоазовську Донецької області керував полковник ЗС РФ.[40] Так, за даними української розвідки, командиром «9 окремого мотострілецького полку» виявився Бондарєв Дмитро Євгенович, колишній командир 51-го парашутно-десантного полку 106-ї повітряної дивізії, яка дислокувалася в Тулі. Відзначалося, що російський військовик мав досвід бойових дій на території Чеченської Республіки. У березні ГУР МО України встановило факти участі у бойових діях наступних кадрових російських військових офіцерів: генерал-майор ЗС РФ Тимофєєв Ігор Борисович (прізвище прикриття — Соколов) перебував на посаді «командира 3 отдельной мотострелковой бригады (Горловка) 1 АК (Донецк, Украина) Центра территориальных войск Южного военного округа ВС Российской Федерации»; командувач 1 АК генерал-майор ЗС РФ Асапов Валерій Григорович; «заместитель по работе с личным составом» 1 АК полковник ЗС РФ Чирков Євген Володимирович; командир 2 окремої мотострілецької бригади (Луганськ, Україна) 2 АК полковник ЗС РФ Рузинський Андрій Юрійович.[41] У січні місяці в сепаратистських пабліках соцмереж повідомлялося про виявлення у Стаханові тіла вбитого майора ЗС РФ, у речах якого знайшли посвідчення на ім'я Андрюшкін А. А.[42]
За даними ГУР МОУ, керівництвом ГШ ЗС РФ було створено «Центр інформаційного протиборства» з метою підвищення ефективності ведення інформаційної війни проти України. «Центр інформаційного протиборства» перебуває у складі Центру територіальних військ ПдВО.[43]
Керує центром полковник Збройних сил РФ Карпов Костянтин Леонідович.[44]
До завдань центру входить:
- дискредитація політичного керівництва та командування Збройних Сил України, провокування недовіри до них;
- формування думки про поширення в Україні расизму та міжнаціональної нетерпимості;
- переконання міжнародної спільноти у систематичних порушеннях українською владою режиму припинення вогню та приховане нарощування ЗС України сил та засобів вздовж лінії розмежування з метою відновлення активних бойових дій;
- створення негативного іміджу сил АТО шляхом звинувачення українських військовослужбовців у скоєнні злочинів та протиправних дій, зокрема стосовно цивільного населення;
- деморалізацію українських військовослужбовців;
- формування антиукраїнських настроїв у населення тимчасово окупованих територій України.
- Відділ інформаційної ізоляції району бойових дій (забезпечує тотальне домінування російських мас-медіа в інформаційному просторі тимчасово окупованих територій України)
- Відділ дезінформації і контрпропаганди (здійснює дискредитацію політичного керівництва та командування Збройних Сил України)
- Відділ військово-цивільної взаємодії (створює негативний імідж сил АТО шляхом звинувачення українських військовослужбовців у скоєнні злочинів та протиправних дій стосовно цивільного населення)
Служба безпеки України представила 9 лютого 2015 року докази співпраці з сепаратистами офіцерів російської групи спільного центру з контролю та координації питань припинення вогню та стабілізації лінії розмежування сторін.[45]
У вересні 2015 року місія ОБСЄ сповістила, що зв'язок з її безпілотним літальним апаратом був втрачений неподалік села Сонцеве, що контролювалося проросійськими бойовиками. Бойовики не пустили співробітників місії на територію, де був втрачений безпілотник.[46] У травні 2017 року пошуковець Askai встановив, що до збиття безпілотника Schiebel Camcopter S-100 був причетний кадровий офіцер 90-ї зенітно-ракетної бригади протиповітряних військ РФ капітан Михайло Ус (рос. Михаил Ус).[47] Він з бойовиками фотографувався на фоні збитого безпілотника.[48][49]
У серпні 2015 року голова РНБО України Олександр Турчинов сказав, що особливість формування й функціонування корпусів свідчить про створення російських окупаційних військ за німецькою моделлю «Ваффен-СС» часів Другої світової війни, коли такі підрозділи комплектувалися за рахунок добровольців-іноземців, а керівні посади обіймали німецькі офіцери СС. Іноземці-добровольці окупованих територій у лавах підрозділів «Ваффен СС» використовувалися як «гарматне м'ясо».[13]
- Російські сили вторгнення на території України (з 2014)
- Окупаційні війська РФ в Криму
- 3-й армійський корпус (РФ)
- ↑ Гібридна армія РФ під Світлодарськом понесла великі втрати - ГУР. ЛІГА.Новости. 30 червня 2016. Архів оригіналу за 17 жовтня 2017. Процитовано 16 жовтня 2017.
- ↑ Гібридна армія вдарила з важкого озброєння на всіх напрямках – карта АТО. tyzhden.ua. Архів оригіналу за 17 жовтня 2017. Процитовано 16 жовтня 2017.
- ↑ Major Horvat KFOR Al-Kut (26.04.2017). Гібридна окупаційна російська армія вкотре спростовує Путіна, що “іхтамнєт” (ФОТО, ВІДЕО). Військовий навігатор України (укр.). Архів оригіналу за 16 жовтня 2017. Процитовано 16 жовтня 2017.
- ↑ Major Horvat KFOR Al-Kut (02.03.2017). Російська гібридна армія знову засвітила поставки російської зброї на Донбас (ВІДЕО). Військовий навігатор України (укр.). Архів оригіналу за 16 жовтня 2017. Процитовано 16 жовтня 2017.
- ↑ У США почали використовувати термін “об’єднані російсько-сепаратистські сили” щодо конфлікту на Донбасі. Ukraine Under Attack (повідомляє проект Радіо Свобода “Крим. Реалії” із посиланням на агентство Associated Press). 30.04.15. Архів оригіналу за 2 березня 2022. Процитовано 3 червня 2017.
- ↑ США изменили подход в освещении роли Москвы в кризисе в Украине. Крым.Реалии (сообщает Associated Press) (рос.). 30.04.15. Архів оригіналу за 22 серпня 2017. Процитовано 3 червня 2017.
- ↑ Європейський суд з прав людини визнав дату початку контролю РФ на окупованому Донбасі. Європейська правда. 25.01.2023. Процитовано 28.07.2024.
- ↑ В Южном военном округе назначен командующий 12-м командованием резерва военного округа / Пресс-служба Южного военного округа. — 2014. — 25 июля, 09:49.
- ↑ В России на стратегических направлениях создаются командования резерва. Интерфакс-АВН. 20.01.2015. Процитовано 21 липня 2024.
Впервые о существовании в российской армии в составе Южного военного округа (ЮВО) 12-го командования резерва сообщила 25 июля 2014 года пресс-служба ЮВО. По ее данным, «командующим 12-го командования резерва военного округа» назначен полковник Бахтияр Набиев.
- ↑ а б Владимир Мухин (28.07.2014). Россия тоже готовит резервистов. Независимая газета (рос.). Архів оригіналу за 26 жовтня 2017. Процитовано 26 жовтня 2017.
Проблемы горячих точек Северного Кавказа, а также война в Украине побуждают руководство армии формировать в этих регионах большие контингенты войск, которые в случае необходимости должны быть укреплены резервистами. Для чего и создано 12-е КРВО. Подобные структуры имеются и в других военных округах.
- ↑ а б в Пресцентр УКМЦ (27 квітня 2016). 70% бойовиків на Донбасі – громадяни Росії, 25% - кадрові військові та 45% - так звані «добровольці», - воєнна розвідка. Український кризовий медіа-центр (Пресрелізи) (укр.). Архів оригіналу за 27 жовтня 2017. Процитовано 26 жовтня 2017.
- ↑ а б в г д Пресцентр УКМЦ (31 серпня 2015). В Адміністрації Президента представили незаперечні докази збройної агресії Росії проти України. Український кризовий медіа-центр (укр.). Архів оригіналу за 25 жовтня 2017. Процитовано 24 жовтня 2017.
- ↑ а б в Олександр Турчинов: На Донбасі нам протистоять військові підрозділи регулярної армії РФ, сформовані за моделлю «Ваффен-СС». Рада національної безпеки і оборони України. 27.08.2015. Архів оригіналу за 26 жовтня 2017. Процитовано 26 жовтня 2017.
- ↑ а б Розвідка розкрила структуру окупаційних військ РФ в Донбасі. ЛІГА.Новости. 27 квітня 2016. Архів оригіналу за 2 лютого 2017. Процитовано 26 жовтня 2017.
- ↑ а б в Зайцев, Роман (01.11.17). Росийский «зеленый горошек», или что такое загадочный 12-й КРЕЗ страны-агрессора?. Цензор.НЕТ (Блоги) (ru-RU) . Архів оригіналу за 18 березня 2018. Процитовано 17 березня 2018.
- ↑ Військова частина №89462 у Новочеркаську — ширма для "ДНР/ЛНР"? - InformNapalm.org (Українська). InformNapalm.org (Українська) (укр.). 3 серпня 2015. Архів оригіналу за 26 жовтня 2017. Процитовано 26 жовтня 2017.
- ↑ а б в Реорганізація 12 командування резерву Південного ВО ЗС РФ у Центр територіальних військ. Ukrainian Military Pages. Архів оригіналу за 25 жовтня 2017. Процитовано 25 жовтня 2017.
- ↑ а б в г д Олександр Никоноров (30 серпня 2015). Структура гібридної армії. depo.ua. Архів оригіналу за 18 квітня 2017. Процитовано 23 квітня 2017.
- ↑ Реорганізація 12 командування резерву Південного ВО ЗС РФ у Центр територіальних військ. Ukrainian Military Pages (За інформацією Головного розвідувального управління МО України). 2 грудня 2015. Процитовано 21 липня 2024.
- ↑ РФ создает третий армейский корпус на границе с Украиной - Грицак. ЛІГА.Новости. 22 березня 2016. Архів оригіналу за 24 квітня 2016. Процитовано 12 квітня 2016.
- ↑ У арміях "ДНР-ЛНР" майже не залишилось місцевих. Експрес - онлайн. Архів оригіналу за 27 жовтня 2017. Процитовано 7 травня 2017.
- ↑ РФ хоче збільшити чисельність окупаційних військ на Донбасі до 50 тисяч осіб – Тимчук (укр.). Архів оригіналу за 5 жовтня 2017. Процитовано 4 жовтня 2017.
- ↑ Росія готує наступ, вторгнення потребуватиме 2-3 години, - Турчинов. espreso.tv. Архів оригіналу за 24 квітня 2017. Процитовано 23 квітня 2017.
- ↑ Пентагон: На сході України — 12 тисяч російських солдатів // Українська правда. 04.03.2015. Архів оригіналу за 26 квітня 2017. Процитовано 25 квітня 2017.
- ↑ Генштаб розкрив структуру російсько-окупаційних військ на Донбасі (інфографіка) (укр.). Архів оригіналу за 5 лютого 2017. Процитовано 23 квітня 2017.
- ↑ США оцінюють кількість російських військових на сході України у 12 тисяч. Архів оригіналу за 4 березня 2016. Процитовано 21 квітня 2017.
- ↑ BBC News — Russian soldiers 'dying in large numbers' in Ukraine — Nato. Архів оригіналу за 13 березня 2015. Процитовано 21 квітня 2017.
- ↑ На Донбасі воюють від 9 до 12 тисяч російських військових — британський експерт. Архів оригіналу за 30 грудня 2015. Процитовано 21 квітня 2017.
- ↑ Турчинов розповів, як РФ стягує військові сили до кордону з Україною. Архів оригіналу за 22 грудня 2017. Процитовано 25 квітня 2017.
- ↑ feldherrnhalle (22 січня 2017). Чи настільки страшний вовк, як його малюють?. LiveJournal: Обитель цивилизатора. Архів оригіналу за 3 травня 2017. Процитовано 24 січня 2017.
- ↑ Аваков, Арсен (12.06.18). СТРАТЕГІЯ ВІДНОВЛЕННЯ ЦІЛІСНОСТІ УКРАЇНИ І ДЕОКУПАЦІЇ ДОНБАСУ."МЕХАНІЗМ МАЛИХ КРОКІВ". Цензор.НЕТ (Блоги) (рос.). Архів оригіналу за 16 червня 2018. Процитовано 16 травня 2019.
- ↑ а б в Пиріг, Володимир (28 серпня 2015). СБУ опублікувала прізвища російських генералів, які командують військами на Донбасі. ZAXID.NET. Архів оригіналу за 22 жовтня 2017. Процитовано 21 жовтня 2017.
сказав Грицак, якого цитує ЛІГАБізнесІнформ
- ↑ а б Разведка назвала имена двоих высших чинов оккупанта в Донбассе. ЛІГА.Новости. 26 листопада 2015. Архів оригіналу за 22 жовтня 2017. Процитовано 21 жовтня 2017.
- ↑ Вищий командний склад збройних сил Росії, особисто відповідальний за ведення бойових дій на території України, генерал-полковник ІСТРАКОВ Сергій Юрійович. gur.gov.ua (укр.). Архів оригіналу за 24 липня 2017. Процитовано 24 жовтня 2017.
- ↑ Військовий злочинець, генерал-лейтенант ЗС РФ ГУРУЛЬОВ Андрій Вікторович. gur.gov.ua (укр.). Архів оригіналу за 24 липня 2017. Процитовано 24 жовтня 2017.
- ↑ Разведка выследила троих генералов РФ, командовавших боевиками. ЛІГА.Новости. 8 квітня 2016. Архів оригіналу за 22 жовтня 2017. Процитовано 24 жовтня 2017.
- ↑ Командувач Повітрянодесантними військами ЗС РФ генерал-полковник СЕРДЮКОВ Андрій Миколайович - Головне управління розвідки МО України. 10 червня 2017. Архів оригіналу за 24 липня 2017. Процитовано 24 жовтня 2017.
- ↑ Вищий командний склад Збройних сил Росії, особисто відповідальний за ведення бойових дій на території України. ГУР МО України. Архів оригіналу за 4 червня 2016. Процитовано 21 жовтня 2017.
- ↑ Ідентифіковано керівництво російського Центру, який здійснює управління бойовими діями на сході України. Ukrainian Military Pages. 10 травня 2016. Процитовано 19 липня 2024.
- ↑ Бойовиками Новоазовська керує полковник Збройних сил РФ — Міноборони. Громадське радіо. 07.01.2016. Архів оригіналу за 18 січня 2016. Процитовано 31.01.2016.
- ↑ Обстановка в районі проведення АТО станом на 7 березня 2016 року. Служба зв’язків з громадськістю ГУР МО України. 07.03.2016. Архів оригіналу за 5 березня 2016. Процитовано 07.03.2016.
- ↑ В Стаханове найден убитым российский военный. Новости Донбасса. 30.01.2016. Архів оригіналу за 13 травня 2016. Процитовано 31.01.2016.
- ↑ Особливості діяльності Управління інформаційного протиборства Центру територіальних військ Південного військового округу ЗС РФ - Головне управління розвідки МО України. gur.mil.gov.ua (укр.). Архів оригіналу за 22 липня 2017. Процитовано 25 липня 2017.
- ↑ Військовий злочинець, полковник ЗС РФ КАРПОВ Костянтин Леонідович - Головне управління розвідки МО України. gur.gov.ua (укр.). Архів оригіналу за 24 липня 2017. Процитовано 25 липня 2017.
- ↑ СБУ отримала докази співпраці з терористами офіцерів РФ з СЦКК. Архів оригіналу за 19 червня 2017. Процитовано 25 квітня 2017.
- ↑ Latest from OSCE Special Monitoring Mission (SMM) to Ukraine based on information received as of 31 August 2015 | OSCE. www.osce.org (англ.). Архів оригіналу за 3 червня 2017. Процитовано 29 травня 2017.
- ↑ @DFRLab (30 травня 2017). Russian Air Defense Officer Found Exactly Where Putin Said He Was Not. Medium. Архів оригіналу за 16 серпня 2017. Процитовано 31 травня 2017.
- ↑ Askai. Боевики "ДНР", российский офицер ПВО и сбитый беспилотник ОБСЕ. Фото сентября 2015-го года. (1/2). Twitter (укр.). Архів оригіналу за 15 грудня 2018. Процитовано 29 травня 2017.
- ↑ Askai. Боевики "ДНР", российский офицер ПВО и сбитый беспилотник ОБСЕ. Фото сентября 2015-го года. (2/2). Twitter (укр.). Архів оригіналу за 15 грудня 2018. Процитовано 29 травня 2017.
- Гай-Нижник П. П. Росія проти України (1990—2016 рр.): від політики шантажу і примусу до війни на поглинання та спроби знищення. [Архівовано 5 лютого 2019 у Wayback Machine.] — К.: «МП Леся», 2017. — 332 с. ISBN 978-617-7530-02-1
- Збройна агресія Росії проти України // ГУР МОУ
- Олександр Турчинов: На Донбасі нам протистоять військові підрозділи регулярної армії РФ, сформовані за моделлю «Ваффен-СС» 27.08.2015 [Архівовано 26 жовтня 2017 у Wayback Machine.]
- Структура гібридної армії «Новоросії» [Архівовано 18 квітня 2017 у Wayback Machine.]
- Розвідка розкрила структуру окупаційних військ РФ в Донбасі 27.04.2016 13:25 [Архівовано 2 лютого 2017 у Wayback Machine.]
- Інформація Адміністрації Президента України (серпень 2015) [Архівовано 22 лютого 2017 у Wayback Machine.]
- Генштаб розкрив структуру російсько-окупаційних військ на Донбасі (06.08.2016) [Архівовано 5 лютого 2017 у Wayback Machine.]
- «Армійські корпуси» незаконних збройних формувань реорганізували в «оперативно-тактичні об’єднання», оновлено командний склад – дані дослідження «СтопТерор». http://uacrisis.org/. Український кризовий медіацентр. 11 серпня 2016. Архів оригіналу за 24 липня 2017. Процитовано 24 липня 2017.
- Юрій Лапаєв, Хто воює проти нас на Донбасі [Архівовано 21 лютого 2018 у Wayback Machine.] // Український тиждень, 8 лютого 2018
- Игорь Ильяш, Сколько белорусов прошли через войну на Донбассе? Расследование «Белсата» [Архівовано 1 березня 2018 у Wayback Machine.](рос.) // Белсат, 27 лютого 2018 (дзеркало)
- Рафаель Люкманов. Вірогідна реальність війни з Росією (рос.). http://uain.press/. 18 квітня 2018. Архів оригіналу за 12 червня 2018. Процитовано 12 червня 2018.
- 160 Тысяч Ихтамнетов: Пенсионный Фонд РФ Случайно Рассекретил Военные Потери В Украине. http://ekoinvest.pp.ua/. EcoInvest. 30 червня 2018. Архів оригіналу за 3 липня 2018. Процитовано 2 липня 2018.
- Tsybulenko E., Francis J.A., Почему их нельзя называть «сепаратистами»? [Архівовано 15 січня 2019 у Wayback Machine.](рос.) (Separatists or RussianTroops and Local Collaborators? Russian Aggression in Ukraine: The Problem of Definitions. pp. 123–144) // The Use of Force against Ukraine and International Law. T.M.C. Asser Press/Springer, The Hague (2018) — 14 січня 2019
- Збройна агресія Російської Федерації проти України. Участь Збройних сил Російської Федерації в бойових діях на територіях Донецької та Луганської областей у період із березня 2014 р. до лютого 2015 р. [Архівовано 18 січня 2021 у Wayback Machine.] // ca-scu.org, 2020