Іванис Василь Миколайович
Василь Іванис | ||
![]() | ||
| ||
---|---|---|
з березень 1920 | ||
Попередник: | Букретов Микола Адріанович | |
Наступник: | не відбулось офіційної передачі посади | |
| ||
1920 — листопад 1920 | ||
Попередник: | Курганський Павло Іванович | |
Наступник: | посада фактично скасована | |
| ||
1918 — 1918 | ||
Народження: |
3 квітня 1888 станиця Настасівська, Темрюцький відділ, Кубанська область | |
Смерть: |
28 вересня 1974 (86 років) Оквілл, Онтаріо, ![]() | |
Поховання: | Український цвинтар святого Володимира | |
Національність: | Українець | |
Країна: | Російська імперія, Кубанська Народна Республіка, Чехословаччина і Канада | |
Військова служба | ||
Приналежність: | ![]() | |
Звання: | Підпоручник (до 1917) | |
Командував: | Кубанське козацьке військо | |
Василь Іванис (псевдонім О. Болотенко; 3 квітня 1888, станиця Настасівська, Темрюцький відділ, Кубанська область, Російська імперія — †28 вересня 1974, Оквілл, Онтаріо, Канада) — український канадський економіст, інженер-технолог, історик, педагог, політичний та громадський діяч Кубані, офіцер РІА. Дійсний член Наукового товариства імені Шевченка, член Українського історичного товариства, Української вільної академії наук (УВАН).
Біографія
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/38/Government_of_South_Russia_1920%2C_distorted.jpg/300px-Government_of_South_Russia_1920%2C_distorted.jpg)
Народився в станиці Настасівська Кубанської області (нині Краснодарського краю, РФ). Початкову освіту здобув у 1896–1904 роках, коли проживав у кубанських станицях Настасівська, Полтавська, Слов'янська (нині м. Слов'янськ-на-Кубані в Краснодарському краї, РФ), які були заселені переважно українцями. Середньотехнічну освіту здобув у 1904–08 роках у школі в Ростові-на-Дону. Продовжив навчання спочатку в Московському комерційному інституті, а згодом (1911–15 рр.) — у Донському політехнічному інституті в Новочеркаську.
В роки Першої світової війни у 1915 році відвідував прискорені курси в Михайлівській артилерійській школі в Петрограді, після закінчення яких був призначений офіцером на Кавказький фронт. Невдовзі скерований на військовий завод на Донщині, де працював інженером. 1918–20 — член Кубанських рад, міністр торгівлі та промисловості, прем'єр Кубанського уряду.
У березні1920 року (після складання булави і фактичної втечі отамана Букретова) деякий час виконував обов'язки військового отамана Кубанського козацького війська за посадою (як очільник Кубанського уряду) [1].
У 1920–1948 роках на еміграції в Чехословаччині, Польщі, Німеччині.
З 1927 року — професор Української господарської академії в Подєбрадах, з 1932 — професор Українського технічно-господарського інституту в Німеччині. Одночасно впродовж восьми років головував у Союзі інженерів емігрантів та був головним редактором часопису «Український інженер», що виходив у Подєбрадах у Чехословацькій Республіці. Співпрацював з Українським науковим інститутом у Варшаві, який видав 2 його монографії.
З 1948 року проживав у Канаді. Викладав у вищих навчальних закладах, був інспектором українських шкіл у Східній Канаді, співпрацював із різними науковими та громадськими організаціями, займався науковою роботою. Заступник голови НТШ в Канаді.
Похований на Українському цвинтарі святого Володимира у місті Оквілл, Канада.
Праці
- Симон Петлюра Президент України (Торонто, 1952).
- Симон Петлюра — Президент України.— К.: Наукова думка, 1993.— 272 с., іл. ISBN 5-12-004111-6 (коштом Миколи Кушніренка, США).
- Родовід Л.М. Мосендза і його останні листи (Новий Ульм, 1961).
- Стежками життя. —Т. 1 — 5 (Новий Ульм-Донау, 1958-1962).
- Ще одна трагедія козаків (Доповідь на Канадійському пленумі НТШ в 1960 році) (Новий Ульм-Донау, 1961).
- «До проблеми Кавказу» (Новий Ульм, 1960).
- Боротьба Кубані за незалежність (Мюнхен, 1968).
Джерела та література
- О. О. Ковальчук. Іванис Василь Миколайович // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2005. — Т. 3 : Е — Й. — С. 397. — ISBN 966-00-0610-1.
- В. К. Чумаченко. Іванис Василь Миколайович // Енциклопедія сучасної України / ред. кол.: І. М. Дзюба [та ін.] ; НАН України, НТШ. — К. : Інститут енциклопедичних досліджень НАН України, 2001–2024. — ISBN 966-02-2074-X.
- Тернистий шлях кубанця Проходи: Документальний роман / Вступ. слово Р.Коваля. — Вінниця: ДП «ДКФ», 2007. — 404 с.
- інформація на Гуртом.com
- Енциклопедія Українознавства. — Львів, 1994. — Т. 3.
- Родная Кубань. — Місто, 1998. — Ч. 4. (рос.)
- Ренат ПОЛЬОВИЙ. Український патріот Кубані Василь Іванис. КУБАНСЬКА УКРАЇНА, — Київ, 2002, стор. 80 — 85.
- Українська діаспора: літературні постаті, твори, біобібліографічні відомості / Упорядкування В. А. Просалової.— Донецьк: Східний видавничий дім, 2012. — 516 с.
- Богуславський О. Іванис Василь // Українське козацтво: Мала енциклопедія. — Київ — Запоріжжя, 2002. — С. 178.
|
- Народились 3 квітня
- Народились 1888
- Померли 28 вересня
- Померли 1974
- Поховані на українському цвинтарі святого Володимира (Оквілл)
- Кубанські отамани
- Керівники Кубанської Народної Республіки
- Діячі НТШ
- Члени Української вільної академії наук
- Українська діаспора
- Українці Канади
- Уродженці Слов'янського району (Краснодарський край)
- Персоналії:Прага
- Персоналії:Новочеркаськ
- Померли в Торонто
- Поховані в Оквіллі
- Науковці української діаспори